Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎„Când dansul s-a-ncheiat
‎La ea voi merge de îndat'
‎Și-n aspră-mi mână
‎Mâna sa ține-oi, diafană
‎Of, inimă, știut-ai pân-acum
‎Ce-i frumusețea-ntrupată?
‎Căci e-o frumusețe adevărată ‎Ce-ntâia dată ochii mi-i descântă”
‎Iată de ce ‎Romeo și Julieta ‎este povestea de iubire cea mai romantică
‎și mai tragică din toate timpurile.
‎Aveți întrebări?
‎- Da. Cindy? ‎- Acum putem hrăni șarpele?
‎Bine.
‎Apoi e ora de citire, bine?
‎Mai repede!
‎Viața e o întrecere.
‎Le-a plăcut ‎Romeo și Julieta?
‎Shakespeare n-are nicio șansă ‎în fața unui șarpe.
‎Știu că vrei să le lărgești orizontul,
‎dar dacă povestea nu are ‎o omidă înfometată, adio!
‎Copiii m-au întrebat ce fac în vacanță
‎și nu puteam vorbi despre Verona ‎fără să pomenesc ‎Romeo și Julieta.
‎N-ai putea comanda nici o pizza ‎fără să-i pomenești.
‎Ce să fac? Sunt o admiratoare.
‎Admiratoare cum a fost și Kathy Bates ‎în ‎Tortura.
‎Apropo de călătorie,
‎am să-ți cer o mică favoare.
‎- N-o iau pe Beatrice. ‎- Nu voiam s-o iei.
‎- Bine. Nu-mi plac șerpii. ‎- Doar s-o hrănești.
‎- S-o hrănesc? ‎- Da.
‎Cu ce?
‎Un șoarece.
‎- Pas! ‎- E congelat.
‎- Și ce? ‎- Te rog! Doar o săptămână.
‎- Nu știu. ‎- Da, iar după…
‎Poate o iei acasă, ‎pentru că e cam deprimată…
‎Bine, fie.
‎- Te taxez. ‎- Te duc la salon!
‎- La coreeni? ‎- S-a făcut!
‎Accept doar fiindcă pleci ‎în sfârșit la Verona.
‎Plănuiești asta de ani de zile.
‎Mă bucur mult că am așteptat. ‎Acum am cu cine s-o împart.
‎- Brandon ți-ar putea cere mâna acolo. ‎- Crezi?
‎Da. Știe ce înseamnă ‎călătoria asta pentru tine.
‎Dacă nu în Orașul Iubirii, atunci unde?
‎Chiar că s-a purtat ciudat ‎în ultima vreme.
‎Vorba lui Shakespeare:
‎„De inima-ți dă așa povață ‎Îmboldește-te și ia-o de soață!”
‎Nu, cred că Beyoncé zicea asta.
‎„Logodnic-cé!”
‎Și m-am gândit
‎de ce caut eu recomandări ‎de restaurant pe Trip Advisor.
‎Și i-am scris lui Silvio…
‎Cine e Silvio?
‎- E gazda noastră de pe House 'n Host. ‎- Bine.
‎Mi-a dat o listă cu localuri ‎pe care le știu doar localnicii.
‎Putem avea ‎o experiență italiană autentică,
‎în loc de capcane pentru turiști.
‎- Grozav! ‎- În oraș, e un festival al vinului.
‎Restaurantele sunt la mare căutare.
‎Am făcut rezervări pentru prânz și cină ‎în fiecare zi cât stăm la Verona.
‎- Ce? Ai făcut 14 rezervări? ‎- Da.
‎- De ce? Să fac și pentru micul-dejun? ‎- Păi…
‎Mă gândeam să luăm micul-dejun la vilă,
‎să nu ratăm vreun tur ‎așteptând nota la restaurant.
‎Ce tur?
‎Pe toate!
‎Bine…
‎- E… laminată. ‎- Da.
‎M-am gândit să începem ‎la Casa di Giulietta
‎de la 10:00 la 12:30,
‎iar apoi un tur ‎la Club di Giulietta la 12:45,
‎unde putem, fii atent…
‎Așa?
‎Putem vedea secretarele răspunzând ‎scrisorilor de dragoste adresate Julietei.
‎Asta e o diagramă?
‎Da, doar nu era să fac un grafic bară!
‎Nu putem… improviza pur și simplu?
‎SPONTANEITATE 7%
‎- Super! ‎- Nu te teme! E doar pentru Verona.
‎Avem alt itinerar ‎pentru degustarea de vin de la Bardolino.
‎Julie…
‎M-am gândit și că e mai eficient trenul ‎decât să închiriem o mașină.
‎- Nu merge. ‎- Ba da.
‎Greva s-a încheiat. ‎Am luat deja două pass-uri,
‎valabile toată săptămâna!
‎Nu, asta nu merge!
‎Julie,
‎ești grozavă.
‎Foarte grozavă, ‎iar timpul pe care l-am petrecut împreună
‎a fost pur și simplu
‎atât de…
‎- Grozav? ‎- Da.
‎Dar… cred că am nevoie ‎de puțin timp de gândire.
‎Ne-am mișcat foarte repede.
‎Suntem împreună de patru ani.
‎Atât de mult?
‎Bună! Cum vă simțiți? ‎Bun-venit la La Sorte.
‎Eu sunt Blake, ospătarul dvs.
‎Văd că ați ales deja băutura. ‎Să vă spun despre specialitatea zilei?
‎Se desparte de mine.
‎Aduc niște pâine.
‎Și Verona?
‎Ar trebui să te duci.
‎Oricum, tu ți-ai dorit călătoria asta.
‎Când te întorci, poate mai vedem cum stăm.
‎Eu știu deja, deci…
‎LA VILLA ROMANTICA ‎CU VEDERE SPRE BALCONUL JULIETEI
‎GAZDA SILVIO D'ANGELO
‎- Bună! ‎- Bună, Jules!
‎Cum te simți?
‎La fel ca la ultimul tău telefon.
‎- Acum cinci minute. ‎- Păi, îmi fac griji pentru tine.
‎- Inima frântă e cumplită. ‎- ‎Da.
‎Cât e de rău?
‎Pe o scară de la unu la Adele?
‎O să-mi revin. Serios.
‎- Poți să mă suni oricând. ‎- O voi face.
‎Te iubesc.
‎Eu, și mai mult.
‎Pa!
‎Brandon a lăsat-o. ‎Îmi datorezi cinci dolari.
‎LA VILLA ROMANTICA ‎CONFIRMĂ - ANULEAZĂ
‎TRADU ‎L'AMORE TROVA UNA VIA
‎IUBIREA GĂSEȘTE O CALE
‎CONFIRMAT!
‎Bun-venit ‎la Aeroportul internațional Minneapolis!
‎Din rațiuni de securitate…
‎VERONA - ÎNTÂRZIAT
‎Nu-i nimic.
‎Pasagerii pentru zborul Amore în direcția ‎Verona sunt invitați la îmbarcare.
‎E al nostru!
‎JULIE LA VERONA!
‎Scuze!
‎Se pare că mai suntem doar noi doi.
‎ITALIA E PENTRU AMOREZI
‎Taxi!
‎Taxi! Bună!
‎Taxi!
‎Signorina!
‎Ești Uber?
‎Sunt Uberto.
‎Pe-aproape.
‎- Prima oară în Italia? ‎- Da.
‎Și speram să nu-mi închei vacanța ‎la aeroport.
‎De unde vii?
‎- Minneapolis. ‎- Mini Napoli.
‎Nu, Minneapolis.
‎Sì.‎ Mini Napoli.
‎- Mini Napoli, nu? ‎- Da, bine. Sigur.
‎Bine. Mini Napoli să fie!
‎Uberto!
‎Mașina!
‎Trage de volan!
‎Vrei niște ‎cannoli, bella?
‎- Vrei să te uiți la drum? ‎- Mia mamma‎ le-a făcut.
‎Uberto!
‎E rețeta mamei mele, ‎cea mai bună din Veneto.
‎Secretul e ricotta.
‎Mulțumesc.
‎Ciao, ‎bella!
‎URMĂTORUL TĂU SEJUR
‎Normal!
‎Scuzați-mă!
‎Pardon!
‎Da. Cine-i o pisicuță scumpă?
‎- La naiba! ‎- Tu cine ești?
‎- Cine sunt? ‎- Ce faci aici?
‎Ești nebună? Tocmai ai intrat aici.
‎Ia stai! Iisuse, ce…
‎Nu. Am închiriat vila asta ‎pentru o săptămână.
‎Uite dovada. Vezi?
‎Julie Hutton, House 'n Host.
‎Cod de confirmare HZ4RB6. ‎La Villa Romantica.
‎Între 9 și 16 aprilie.
‎Încântat. Charlie Fletcher.
‎Vacay-n-Stay.
‎Cod de confirmare 214TRSP.
‎La Villa Romantica.
‎Între 8 și 15 aprilie.
‎Bine! Evident, ți-au greșit rezervarea. ‎Și îmi pare foarte rău.
‎Tocmai am sosit din Minneapolis.
‎A fost o zi foarte lungă, ‎deci ar fi grozav dacă ai putea pleca
‎până când clarificăm toată povestea asta.
‎Bine. Da, sigur.
‎Așteaptă câteva minute! ‎Îmi adun lucrurile și plec.
‎Mulțumesc.
‎E clar că n-ați auzit de sarcasm ‎în Indianapolis.
‎Minneapolis.
‎Totuna.
‎Bine. O să-l sun pe Silvio, să rezolve
‎și să îți explice ‎că ai făcut o mare greșeală.
‎Fie. Ia stai! De ce ești convinsă ‎că eu am greșit?
‎Eu, în niciun caz.
‎- De unde știi? ‎- Eu nu fac greșeli.
‎Nu spun că sunt perfectă. Doar… atentă.
‎- Fată de fată! ‎- Nu eu sunt în chiloți uzi cu Chianti.
‎Era un Barolo.
‎Și încă unul bun.
‎Buongiorno! ‎Sunt Silvio D'Angelo.
‎Lăsați un mesaj și vă sun înapoi‎ subito.
‎Ciao!
‎Bună, Silvio! Sunt Julie Hutton.
‎Deci… am rezervat vila ta ‎pentru toată săptămâna
‎și un tip enervant, dar în formă, ‎Charlie Fletcher,
‎susține că el a închiriat vila
‎pentru aceeași perioadă?
‎Dacă m-ai putea suna de îndată ‎ce auzi mesajul, ar fi… super.
‎S-a rezolvat?
‎Am lăsat un mesaj, dar sunt sigură ‎că mă va suna imediat.
‎Ce?
‎- N-ai mai fost în Italia, nu? ‎- Așa e. Și?
‎Italienii fac lucrurile în ritmul lor.
‎Dacă te sună săptămâna asta, ‎ai noroc.
‎De fapt, eu închiriez vila asta ‎de la el de șase ani încoace.
‎Nu l-am întâlnit.
‎În locul tău, aș lua următorul avion ‎înapoi la Michigan.
‎- Minnesota. ‎- Cum spuneam, totuna.
‎Și apoi, încerci să reprogramezi.
‎Să reprogramez?
‎Am așteptat toată viața călătoria asta.
‎Da? Trebuie să fie un hotel în zonă.
‎- Nu e nimic liber. E Vinitaly. ‎- Vinitaly.
‎- Cea mai mare expoziție de vinuri. ‎- Da.
‎Dacă nu ți-ai rezervat o cameră ‎acum un an,
‎ești, cum ar spune italienii, ‎nella merda, ‎în traducere…
‎Da. Știu ce înseamnă ‎merda.
‎- Bine. ‎- Mersi.
‎Chiar nu poți arăta ‎un strop de compasiune?
‎Am arătat săptămâna trecută. ‎A fost mișto. Păcat că ai ratat faza.
‎Trebuie să dorm, înțelegi?
‎Am nevoie.
‎N-am dormit de 22 de ore…
‎Tare povestea. De-abia aștept finalul.
‎- Acum mă duc… ‎- Pot rămâne peste noapte?
‎Te rog? Doar până dimineață, ‎când rezolvăm cu Silvio.
‎Nu am unde să mă duc. ‎Chiar nu am unde.
‎Te rog?
‎- Bine. ‎- Mulțumesc.
‎Dar asta, doar pentru că ești jalnică.
‎Că veni vorba, ‎de unde ți-ai luat sărăcia asta de bluză?
‎- De la aeroport. ‎- Logic.
‎Bine. Unde e dormitorul?
‎Vila are un singur dormitor.
‎Tu primești
‎canapeaua.
‎Bun-venit la Villa Romantica!
‎Ciao!
‎Buongiorno,‎ Silvio!
‎Cum merge?
‎Buongiorno,‎ Silvio!
‎Bună, Giovanni!
‎Buongiorno!
‎Sunt Silvio D'Angelo de la House 'n Host.
‎Aduc multe daruri de la piața din zonă.
‎Parmigiano,
‎prosciutto,
‎olio d’oliva.
‎Charlie!
‎- ‎Buongiorno,‎ Silvio. ‎- ‎Buongiorno,‎ Charlie.
‎Parcă ziceai că nu v-ați întâlnit.
‎Da. Am mințit. ‎Încercam doar să scap de tine.
‎Silvio trece pe aici tot timpul.
‎Signora, de ce ești pe jos?
‎Te rog!
‎Mulțumesc.
‎Signora Hutton, îmi face plăcere ‎să-ți urez bun-venit la Verona,
‎Orașul Iubirii.
‎- Da. ‎- Îți pierzi timpul cu ea.
‎E ‎il gelo.
‎- Nu. ‎- Sì.
‎Ca gelato.
‎Nu sunt ca gelato.
‎Doar supărată pentru încurcătură, ‎dar Silvio sigur o va rezolva.
‎Desigur.
‎Per favore, ‎îi explici dlui Fletcher ‎că am închiriat vila toată săptămâna?
‎- Cu plăcere. ‎- ‎Grazie.
‎Signor Fletcher,
‎signora Hutton a închiriat vila ‎toată săptămâna.
‎Bine. Ești bun să îi explici drei Hutton
‎că nu ea, ci eu am închiriat vila ‎până vineri?
‎- Sigur. ‎- ‎Grazie.
‎Signora Hutton,
‎mi-e teamă că și dl Fletcher ‎a închiriat vila…
‎Nu.
‎Ce s-a întâmplat?
‎O încurcătură.
‎Soția mea Sophia se ocupă ‎de anunțul de pe House 'n Host.
‎Nu greșește niciodată. ‎Nici măcar o dată. Deloc.
‎- Dar iubita mea… ‎- Văleu!
‎Ea se ocupă de vilă pe Vacay-n-Stay. ‎Nu e prea isteață.
‎Înțelegeți? O încurcătură.
‎O încurcătură?
‎Da, păcat că soția și iubita ta ‎nu se coordonează.
‎Da. Întrebarea e ce facem.
‎Poate…
‎o împărțiți.
‎În sfârșit suntem de acord.
‎- Nu. ‎- Vă fac o reducere.
‎Nu vreau reducere. Vreau vila mea. ‎Nu vreau s-o împart.
‎Cu atât mai puțin cu Lungilă ăsta.
‎- Așa e. ‎- Mersi.
‎E mică, dar are gura mare.
‎Ăsta e un coșmar.
‎Sau să fie oare ‎destino?
‎Cum am scris și în anunț…
‎„L'amore trova una via.”
‎„Iubirea găsește o cale.”
‎Seamănă mult cu o replică ‎din ‎Jurassic Park.
‎Ai furat-o din ‎Jurassic Park?
‎Nu.
‎Chiar nu poți face nimic?
‎Ai încredere, signora Hutton.
‎La Verona, totul se rezolvă până la urmă.
‎Sigur, Romeo și Julieta știu asta.
‎Nu uitați să-mi dați cinci stele ‎pe House 'n Host!
‎Cinci.
‎Distracție plăcută! Ciao!
‎Cinci stele?
‎Ce-i drept, a adus ‎niște ‎prosciutto‎ de te lingi pe degete.
‎La naiba!
‎Înainte să începi, vreau să te avertizez.
‎Eu sunt englez, da?
‎Nu știu cum să reacționez ‎la emoții nedisimulate.
‎- Bine. ‎- Așa că-ți dau un sfat.
‎- Bine. ‎- Ține-le în tine!
‎Pune într-o cutiuță sentimentele alea!
‎- Bine. ‎- Împinge-le cât mai adânc!
‎- Adânc. ‎- Aruncă-le!
‎Nu. Îmi pare rău.
‎- Nu prea te înțeleg. ‎- Scuze!
‎E foarte jenant pentru amândoi.
‎Face ca toată povestea să fie oribilă…
‎- Scuze! ‎- Acum scârțâi.
‎- Nu scârțâi. ‎- Și încă cum!
‎- Nu scârțâi! ‎- Bine.
‎Ascultă-mă! Noi putem…
‎îm…
‎împărți.
‎- Serios? ‎- Da, serios.
‎Uite… Ia asta!
‎Suflă-ți nasul, că îți umpli de muci ‎bluza de la aeroport.
‎Oricum, azi o să fiu mai mult ‎la Vinitaly.
‎Dacă avem noroc, ‎nici nu trebuie să ne vedem la față.
‎Bine, deci cum împărțim vila?
‎O facem pe din două.
‎Tu stai în partea ta, eu stau în a mea.
‎Bine.
‎Charlie?
‎Da?
‎Mulțumesc.
‎Nicio problemă!
‎Nu uita să tragi apa de două ori!
‎Vila e din secolul 16. ‎Canalizarea pare la fel.
‎ZIUA 1 ‎CASA DI GIULIETTA, 10:00
‎Futu-i!
‎Scuze!
‎Pardon!
‎TURUL ORAȘULUI VERONA, 11:30
‎Merda!
‎Scuze! Pardon!
‎Aici! Bună! Ciao!
‎Așteaptă!
‎„Il stoppo!”
‎Nu!
‎Bine! Am înțeles.
‎JULIE LA VERONA!
‎- Ciao! ‎- Bună!
‎E stricat.
‎Nu avem aer condiționat? ‎- Nu, doar un ventilator.
‎Bine.
‎Stai, și ăla e stricat.
‎Sigur că da.
‎S-a întâmplat ceva?
‎Nu, totul e bine.
‎- Te-a sunat iubitul? ‎- Nu am un iubit.
‎Da?
‎Te-a lăsat ‎chiar înainte să veniți la Verona?
‎Nu, e…
‎Nici pe departe.
‎- Vrei un sfat gratuit? ‎- Nu. Dar o să mi-l dai oricum.
‎Bărbații vor ce nu pot avea. Așa suntem.
‎Deci blochează-l, șterge-i mesajele.
‎Când o să vadă că nu-ți mai pasă, ‎se va întoarce în fugă.
‎- Scrie-ți asta în jurnalul intim! ‎- E de călătorie, și nu-mi pasă.
‎S-a terminat.
‎Nu că ar fi treaba ta, oricum.
‎Bine. Când te întorci la fostul,
‎parcă ți-ai pune chiloți murdari ‎după ce faci duș.
‎Ce scârbos!
‎Așa e adevărul uneori.
‎ȘTERGE
‎Dacă tot ești expert în relații, ‎ce faci singur în Orașul Iubirii?
‎Ți-am spus. Sunt la muncă.
‎Îi spun șefului meu de la Londra
‎ce vinuri să cumpărăm în exclusivitate ‎pentru Regatul Unit.
‎- Îți câștigi existența bând vin? ‎- Nu. Adică, da, în parte.
‎Dar crede-mă, vinul e o afacere.
‎Dacă aleg vinul greșit, ‎firma mea ar putea pierde milioane.
‎Ce părere ai despre ăla?
‎Gust puternic. Taninul e crud.
‎Aciditate supraabundentă, ‎deci va fi gata abia peste 3-5 ani.
‎Deci nu e bun.
‎Ba da, e grozav.
‎Nu înțeleg.
‎Fii atentă!
‎Ăsta e de la o podgorie mică ‎de lângă Valpolicella.
‎E aproape de faliment.
‎Dacă suntem agresivi, le cumpărăm ‎producția vintage la preț angro
‎înainte să primească altă ofertă.
‎Cum spuneam, e o afacere.
‎Dar e vorba de vin. Unde e pasiunea?
‎Nu-i așa de importantă pe cât se spune. ‎La fel ca Romeo și Julieta.
‎Bănuiesc că n-ai vizitat-o?
‎Casa di Giulietta?
‎- Da. ‎- Nu.
‎De șase ani încoace ‎închiriezi vila asta an de an
‎și n-ai mers niciodată vizavi?
‎Nu.
‎Bine. Unde-mi sunt valizele? ‎Trebuia să le aducă azi.
‎Ți-a ajuns „Italia e pentru amorezi”?
‎Poate treci pe la aeroport ‎să-ți iei tricoul cu „Turnul din Pizza”.
‎- Ce? ‎- Nimic.
‎Nu, haide! Spune!
‎PASTABILITĂȚI NESFÂRȘITE
‎Credeam că poanta mea e slabă.
‎Oricum mi-e cald.
‎E ca un cuptor aici.
‎- Ce faci? ‎- Să intre aer proaspăt.
‎- Nu-l deschide! ‎- De ce?
‎Dă-le afară!
‎Salut!
‎Pleacă!
‎Afară!
‎Du-te! Haide!
‎Hai! Cătinel! Haide!
‎Și tu!
‎Bine.
‎În regulă!
‎Așa.
‎Văleu!
‎Doamne!
‎N-am știut că ai alergie la pisici.
‎Acum știi.
‎Piața e plină de pisicile alea.
‎Sunt lăsate să-și facă de cap ‎ca vacile la New Delhi.
‎Îmi pare rău. N-am știut…
‎Ascultă! Stai în partea ta din vilă ‎și ține ferestrele închise!
‎Atât ai de făcut.
‎Și nu-mi sta în cale, ‎să nu te calc din greșeală!
‎Poftim?
‎O împărțiți?
‎Da. De fapt, nu chiar. ‎Eu dorm pe canapea.
‎El e de două ori cât mine.
‎Ocupă juma' de cameră.
‎Cum arată?
‎Cui îi pasă?
‎Mie. Hrănesc un monstru cu Stewart Little.
‎Ar ajuta să mă distragi.
‎Cercul vieții.
‎Thor.
‎Poftim? Ce?
‎Da, arată… ca Thor.
‎E un zeu al tunetului? ‎Nu mi se pare așa de rău.
‎- Crede-mă, nu e cine știe ce. ‎- Nu se știe.
‎Sunteți în Orașul Iubirii. ‎Poate ajungeți ca Romeo și Julieta.
‎Să ne sinucidem amândoi?
‎Așa se termină?
‎E nespus de sarcastic și meschin.
‎E mulțumit doar dacă sufăr.
‎- Parcă mă urăște, deși n-are motiv. ‎- Atunci, dă-i unul!
‎- Ce? ‎- Dă-i un motiv.
‎Ce le spunem celor dintr-a treia?
‎Purtați-vă frumos și împărțiți! ‎Iar dacă n-o fac, cum procedăm?
‎Vrei să-l trec la colț?
‎- Să-l trimiți acasă. ‎- Cum să fac asta?
‎Nu te supăra, Jules, dar ești specialistă ‎în alungarea bărbaților.
‎- M-am supărat. ‎- ‎Dar așa ești tu.
‎În drumeții, ‎ești ca o lumânare Citronella.
‎- Ții bărbații departe. ‎- Pricep.
‎Cum? Cum vrei să fac asta?
‎Oricine are un punct slab.
‎Un călcâi al lui Ahile. ‎Al meu sunt lămpile negre.
‎- Găsește-l pe al lui! ‎- ‎Abia l-am cunoscut. De unde să…
‎Ce este?
‎- Nimic. ‎- Jules?
‎Nu pot.
‎Ba poți. Lasă deoparte ‎cumsecădenia de Minnesota!
‎Cum spunea Michelle Obama: ‎„Când se înjosesc, luăm o lopată.”
‎- N-a spus asta. ‎- Uite!
‎De când te știu,
‎bărbații ți-au frânt sufletul ‎și te-au necăjit.
‎Nu-i mai lăsa pe alde Brandon ‎și Charlie să dicteze cum merg lucrurile!
‎Ai dreptate.
‎Charlie Fletcher
‎este ‎finito.
‎Pe ea o plac. Ține-o acolo!
‎Buongiorno!
‎- Astea. ‎- Sì.
‎Da.
‎- Due euro. ‎- Ancora.
‎- Quattro euro. ‎- Ancora.
‎Iau tot coșul.
‎Așa!
‎Perfetto!
‎Grazie mille.
‎Buon appetito!
‎Buongiorno, Charlie‎.
‎Buongiorno.
‎Ești‎…
‎furios?
‎Nu.
‎Mă gândesc.
‎Credeai că plec din casa mea ‎de vacanță din cauza a două mâțe?
‎E casa mea de vacanță.
‎Și ca să fie clar, erau vreo 20 de pisici.
‎Apropo de asta.
‎Cum ai ademenit atâtea pisici ‎în dormitorul meu?
‎Cu măsline verzi.
‎- Poftim? ‎- Vezi pe Google!
‎„Pisicile adoră măslinele verzi ‎deoarece conțin izoprenoide,
‎care au o structură chimică ‎similară cu iarba mâțelor.”
‎Da.
‎Bunica avea trei pisici și un măslin.
‎Când eram mică, ‎priveam pisicile cum se îndopau.
‎- Sunt impresionat. ‎- Înseamnă că pleci?
‎Julie…
‎Mi-e teamă că ai început un război ‎pe care nu-l poți câștiga.
‎Ai ratat un loc.
‎Ar trebui să arunci o privire.
‎În regulă.
‎Ce e asta?
‎Romanii ciocneau un pahar cu inamicul ‎înaintea războiului.
‎Credeau că nerespectarea adversarului ‎aduce ghinion.
‎Bine.
‎In bocca al lupo.
‎- Ce înseamnă asta? ‎- Așa spun italienii „noroc!”
‎Dar cuvânt cu cuvânt, înseamnă
‎„în gura lupului”.
‎- O zi bună! ‎- Mulțumesc.
‎Chiar o să am.
‎N-aș fi așa de sigur.
‎Sunt pentru Julie Hutton?
‎Sì.‎ Hutton.
‎Îmi pare rău, ‎dar dra Hutton a plecat deja.
‎Da. S-a întors în America.
‎Nu. A dat adresa asta.
‎Vezi? Semnătura ei.
‎- Da, ea e. ‎- Da.
‎Biata de ea. A făcut o criză de nervi.
‎Da. Au internat-o la azilul de nebuni.
‎- La ‎manicomio? ‎- ‎Da, exact.
‎La ‎manicomio.
‎Deci Julie n-o să mai aibă nevoie ‎de hainele ei,
‎fiindcă de-acum o să poarte combinezoane
‎și pantofi fără șireturi.
‎Madonna mia!
‎Da. Dar a spus că tot ce rămâne
‎să fie donat unor copii orfani.
‎Allora!
‎Grazie!
‎Manicomio?
‎Poftim? Ați dat hainele mele la orfelinat?
‎- Sì, ‎signora. ‎- ‎Așa de scundă sunt?
‎Nu înțeleg. De ce mi-ați dat hainele?
‎Ni s-a spus că sunteți la ‎manicomio‎.
‎- Manicomio?‎ I-auzi! ‎- Colegul dvs. ne-a zis.
‎Chiar așa?
‎A zis că donați hainele la orfelinat. ‎A fost foarte precis.
‎- Grazie. ‎- ‎Prego.
‎Bine, Charlie…
‎Nebună zici?
‎Îți arăt eu nebună.
‎Ce-i asta?
‎Isteață fată!
‎Julie!
‎O nimica toată!
‎Nu se poate!
‎Doamne! Ce prost a ieșit!
‎Doamne!
‎N-a mers!
‎Doamne!
‎Julie!
‎Haide!
‎Mă auzi? Nu!
‎Pronto, Polizia.
‎- Ciao! ‎Parla‎ engleză? ‎- Da.
‎Nu!
‎Vreau să raportez o spargere.
‎Fermo!
‎- Non ti muovere! ‎- ‎Nu trageți!
‎Sunt britanic.
‎Britanic?
‎E allora,‎ Fletcher.
‎Grazie.
‎Prego.
‎Au revoir, ‎„britanicule”!‎ È tutto matto?
‎Però, mi pareva più ‎Mister Bean,‎ no?
‎„Sunt britanic.” ‎Ciao, britanicule! Noapte bună!
‎Pisici idioate!
‎Buonasera!
‎Hai
‎sictir!
‎S-a întâmplat ceva, Charlie?
‎Păi…
‎am stat câteva ore în arest,
‎cu Giuseppe Somnorosu',
‎un fel de Moș Manson, pe scurt.
‎- Ce zici de asta? ‎- Nu se poate!
‎Ce s-a întâmplat?
‎O chestie ciudată.
‎Se pare că cineva a schimbat ‎încuietoarea la casa noastră.
‎Iar apoi,
‎când m-am cățărat pe balcon,
‎cineva a raportat o spargere la poliție.
‎Ce groaznic!
‎Nu-i așa?
‎Absolut groaznic.
‎Silvio a schimbat încuietoarea dimineață.
‎- S-o fi blocat, poți să știi? ‎- Da.
‎Poți să știi?
‎Mi-a spus tot.
‎Când mi-a dat cheia nouă ‎de la casa mea de vacanță.
‎Ghinionul se ține scai după tine ‎de la o vreme.
‎Nu te-aș condamna ‎dacă ai vrea să te muți de aici.
‎Julie…
‎Nu mă uimești nicio clipită.
‎Tu chiar crezi
‎că aș pleca din vila mea
‎pentru că-s alergic la pisici ‎sau… pentru câteva ore la închisoare?
‎- Cam așa ceva. ‎- O pot ține așa toată săptămâna.
‎Dar tu?
‎Vise plăcute!
‎Pisici idioate!
‎- Iubire! ‎- Ce e?
‎Doamne, ea e! Julie!
‎- Te cunosc? ‎- Nu renunța la iubire!
‎- Da. Ești prea bună pentru el. ‎- Ce?
‎Nu.
‎DRAGĂ JURNALULE
‎HAI, JULIE!
‎BRANDON E NAȘPA
‎WTF? ‎JULIE, LASĂ-L PE BRANDON! HUO!
‎Cum ai putut?
‎Regret, dar te-am avertizat.
‎În plus, aduce noroc ‎să pui scrisori pe zidul Julietei.
‎Scrisori de dragoste. ‎Nu jurnalul meu intim.
‎Știam eu că e intim!
‎A fost josnic. Chiar și pentru tine.
‎Da.
‎Știu.
‎Îmi pare rău.
‎- Ce urmărești? ‎- Nimic.
‎Nu mai pot face asta.
‎Războiul ăsta al nostru. E…
‎- Epuizant? ‎- Da.
‎- Foarte. ‎- Deci te predai?
‎Nu.
‎- Vreau un armistițiu. ‎- Dar ce-ți veni?
‎Evident,
‎unul dintre clienții noștri potențiali ‎a aflat că am fost arestat
‎și, ce să vezi,
‎oamenii au rețineri ‎să facă afaceri cu infractori.
‎- Nu se poate! ‎- Da.
‎Una peste alta, cei de la Londra ‎nu sunt impresionați de mine.
‎Iar dacă nu închei contractul ‎cu Carlo Caruso,
‎probabil… că mă dau afară.
‎Charlie, îmi pare foarte rău.
‎Da.
‎Asta e.
‎De regulă, când sunt stresat, ‎ridic greutăți ca să mă descarc.
‎- Deci ești foarte stresat. ‎- Habar n-ai.
‎- Când nu pot ridica greutăți, gătesc. ‎- Miroase incredibil.
‎Fac rețeta pentru care e renumită Verona. ‎Pastissada de caval.
‎Dacă vrei să absorbi cultura unui loc, ‎trebuie să mănânci ca localnicii.
‎Asta îi spuneam și eu…
‎- Asta cred și eu. ‎- Vrei și tu?
‎Gătești așa ceva pentru prieteni ‎și familie. Nu ca să mănânci singur.
‎Acum suntem prieteni?
‎Pe aproape.
‎Ce părere ai? Mănânci cu mine?
‎Întâi fac un duș.
‎Perfetto.
‎- Grazie. ‎- Prego.
‎-‎ Miroase grozav. ‎- Mulțumesc.
‎Așteaptă!
‎- Pe bune? ‎- Pentru orice eventualitate.
‎„Nu te pune cu un sicilian ‎când e pe viață și pe moarte.”
‎- Din… ‎- File de poveste.
‎- Așa e. ‎- Da. Știam.
‎Sigur?
‎- E bun? ‎- Nu e otrăvit.
‎Și e bun.
‎- Buon appetito! ‎- Buon appetito!
‎- Charlie, e incredibilă. ‎- Grazie.
‎Ți-ai ratat cariera.
‎- Serios? ‎- Categoric.
‎Trebuia să faci școala de bucătari.
‎Primeai o stea Michelin pentru asta.
‎Cum spuneam,
‎Verona e renumită ‎pentru ‎pastissada de caval.
‎Cu ce e, mai precis?
‎Păi… numele spune totul.
‎Italiana mea e cam sărăcăcioasă.
‎Păcat!
‎Cum era vorba aia?
‎„Să știi încă o limbă ‎e ca și cum ai avea încă un suflet.”
‎Charlie?
‎Da, Julie?
‎Ce e ‎pastissada de caval?
‎Cal.
‎Marinat în vin.
‎Vezi tu, vinul e secretul.
‎Mulți bucătari mai tineri ‎folosesc Chianti.
‎Dar bucătarii adevărați
‎știu că doar un ‎Amarone della Valpolicella ‎pune în evidență…
‎calul.
‎Mi-ai dat cal?
‎Când ești la Roma…
‎Aici e Verona!
‎Nu te mai mișca!
‎Pasta!
‎Nu! Nu cu brânza Pecorino!
‎- Monstrule! ‎- M-ai trimis după gratii!
‎Mi-ai donat bagajele!
‎Nu din nou!
‎Care e problema voastră?
‎Noi îi celebrăm pe Romeo și Julieta. ‎Nu pe Montague și Capulet.
‎- Da, domnule. ‎- Am înțeles.
‎Dacă vă mai văd, ‎o să stați peste noapte în vila mea.
‎Și nu e ‎romantica.
‎- Se referă la închisoare. ‎- Da, știu.
‎Capito?
‎- Da, ‎capito.‎ Da‎. ‎- Capito.
‎Pastissada de caval?
‎- Pastissada de caval? ‎- Sì.
‎Bravi!
‎Grazie.
‎Să vedem…
‎Nu.
‎Categoric nu.
‎Acum ce faci?
‎Caut vinul perfect ‎cu care să-mi cer scuze.
‎L-am găsit.
‎Uite, gustă-l pe ăsta!
‎Cu ce merge bine?
‎Cu labrador?
‎Bine.
‎Permite-mi să clarific
‎două lucruri.
‎Mai întâi, ‎pastissada de caval
‎chiar e un fel clasic ‎pentru care Verona e renumită.
‎Minunat.
‎În al doilea rând,
‎când e marinată în Amarone,
‎o ciupercă Portobello ‎are un gust similar cu carnea.
‎- Nu era carne, erau ciuperci? ‎- Da.
‎Dar tot restul a fost complet autentic…
‎- Mi-ai zis că am mâncat carne de cal. ‎- Da.
‎- Ar trebui să-ți fie rușine! ‎- Așa e, nu?
‎Dar, nimic?
‎Nu.
‎Dacă chiar vrei să știi,
‎îmi pare sincer foarte rău.
‎Nu doar pentru imitația de cal. ‎Sau pentru jurnal.
‎Sau pentru bagaje.
‎Ci și pentru că am fost un bou ‎tot timpul ăsta.
‎Vreau să știi că nu sunt așa de obicei.
‎Deși, dacă e să fiu sincer cu mine însumi,
‎sunt așa în majoritatea timpului.
‎Ceea ce înseamnă…
‎Că ești un bou.
‎- Da, sunt un bou. ‎- Un pic.
‎- Cine ar fi zis? ‎- Eu.
‎Deci cu ce merge vinul ăsta?
‎Vinul ăsta merge bine
‎cu o sticlă de vin și mai bun ‎pe care l-am băut deja.
‎Nu e grozav, pentru că nu trebuie.
‎- Eficient. ‎- Da.
‎Îmi place deja.
‎Sper că nu ai de lucru devreme mâine.
‎De fapt, nu am program până la 19:00.
‎Am o recepție ‎la podgoria aceea din Valpolicella.
‎Deci am timp ‎să-mi treacă mahmureala.
‎Charlie.
‎Da?
‎- Mulțumesc. ‎- Că nu ți-am dat să mănânci cal?
‎Da. Și pentru că împarți vila cu mine.
‎În sinea ta, ești un tip de treabă. ‎Nu te teme, nu spun nimănui.
‎- Mersi. ‎- Cu plăcere.
‎Și cred că ești un romantic nemărturisit.
‎Așa! O să fie distracție. ‎Un romantic nemărturisit?
‎Bine.
‎Ai putea sta oriunde în Verona.
‎Dar an de an, alegi să stai aici,
‎alegi La Villa Romantica.
‎Da, ți-am spus. E aproape de Vinitaly.
‎Nu e așa de aproape.
‎M-am interesat.
‎Îți place zidul ‎cu scrisori de dragoste și lacăte.
‎Și romanticii iremediabili ‎care fac pelerinajul
‎la balconul unde a început totul.
‎Știi că balconul a fost adăugat ‎abia în anii '30, pentru turiști.
‎Și că Shakespeare n-a călcat în Verona.
‎E totul în regulă?
‎Da. Vești bune, de fapt.
‎Soția lui Devin, de la vânzări, ‎a intrat în travaliu.
‎Deci camera lui de la Due Torri ‎e disponibilă.
‎Da.
‎Adică, în seara asta, ‎poți să dormi în pat.
‎Ești sigur?
‎Da. Absolut.
‎Due Torri e cel mai bun hotel din oraș. ‎Și, din câte știu, nu sunt pisici acolo.
‎Războiul casei de vacanță a luat sfârșit.
‎Pentru Julie, o concurentă redutabilă.
‎Grazie!
‎Știi ceva?
‎O să-mi lipsească asta. ‎Nu m-am mai simțit așa de bine la Verona.
‎Sau altundeva.
‎Nici eu.
‎Întotdeauna, am avut un plan clar.
‎Dar zilele astea, s-a ales praful de el, ‎nu am avut deloc controlul.
‎Și de fapt, a fost…
‎Nemaipomenit?
‎Da.
‎Nu e ciudat?
‎Se pare că înțelegem ‎același lucru prin „ciudat”.
‎Știi, Charlie, ai multe hibe.
‎- Așa e. ‎- Dar…
‎ești și minunat.
‎Deci sunt... „hinunat”.
‎Da. E perfect.
‎- Da? ‎- „Hinunat”.
‎Și tu la fel.
‎Pentru cei „hinunați”!
‎Pentru cei hinunați!
‎Import de vin.
‎Pari să ai o slujbă supertare.
‎Așa e, nu?
‎Doar că îmi petrec mai toată ziua ‎la telefon într-un separeu minuscul
‎căruia îi spun sicriu de probă.
‎De fapt, e o muncă remarcabil de anostă.
‎Dar așa pot degusta ‎cele mai bune vinuri din lume,
‎deci… e ceva.
‎Și ce ai prefera să faci?
‎Cum adică?
‎Ce ai prefera să faci, Charlie?
‎Dacă ai putea să faci orice.
‎Bine.
‎Aș cumpăra o podgorie.
‎În Toscana.
‎Nimic pretențios.
‎Ar fi mică.
‎Bine.
‎Dar ar fi a mea.
‎Și de ce nu faci asta‎?
‎Nu. Ar fi o investiție păguboasă.
‎Și detest riscurile, așa mi-e firea.
‎Dar tu?
‎- Tu ce ai face? ‎- Cum adică? Eu chiar fac.
‎- Ai visat să predai engleză la a treia? ‎- Da.
‎Îmi place cu cei mici.
‎Îmi place să le văd chipurile
‎când învață ceva nou.
‎Îmi place cum se înflăcărează ‎când găsesc o poveste care-i inspiră.
‎Da.
‎Îmi place mult ce fac.
‎Îți arunci banii, la propriu. ‎Știi asta, nu?
‎Poate că da.
‎- Sau poate că nu. ‎- Ce dorință ți-ai pus?
‎- Nu-ți pot spune. ‎- Zău așa!
‎Bine.
‎Dar mai întâi, faci ceva cu mine.
‎- Ce anume? ‎- E o surpriză.
‎- Nu-mi place cum sună. ‎- Ai încredere!
‎- Nu mă grăbi! ‎- Haide!
‎Probabil colcăie microbii pe ea.
‎- Fă-o și gata! ‎- E prea aiurea.
‎Asta e tradiția. Îi atingi sânul drept ‎și-ți pui o dorință de iubire.
‎Dacă ești un romantic adevărat, ‎spiritul Giuliettei ți-o va împlini.
‎- Avea 13 ani. ‎- Nu mai face să pară aiurea!
‎Nu fac eu. Chiar e aiurea.
‎- Fă-o odată! ‎- Bine.
‎- Scuze! ‎- Asta e ciudat.
‎E rece.
‎E rândul tău.
‎- N-o fac singur. ‎- Bine.
‎Trebuie să-ți pui o dorință.
‎Bine.
‎Da.
‎Am făcut-o.
‎Și eu.
‎Deci…
‎Te mai duci la hotel?
‎Sunt târziu
‎și e cam beat.
‎Ia stai!
‎Mă culc pe canapea, dacă se poate.
‎Așa și trebuie.
‎Buona notte, ‎Charlie.
‎Buona notte,
‎Juliet.
‎Bună dimineața!
‎Să-mi trag una! De ce strigi?
‎Poftim!
‎Bea cappuccinoul ăsta! ‎O să te simți mai bine.
‎Mulțumesc.
‎Măi să fie!
‎Ai distrus locul.
‎Haide!
‎- Avem planuri. ‎- Cum adică?
‎- Ce planuri? ‎- E prima ta zi la Verona.
‎Cum adică?
‎Ai fost aici de șase ori, ‎dar nu ai văzut nimic.
‎Ai nevoie de un tur. ‎Iar eu… sunt ghidul tău.
‎Bine.
‎Și Vinitaly?
‎Ai spus că ești liber până la recepția ‎de diseară din Bardolino,
‎pe drum înapoi de la Lacul Garda, ‎pe care îl vedem sigur,
‎așa că vom fi acolo la 19:00.
‎Noi?
‎Nu ratez șansa să văd ‎o podgorie adevărată.
‎Da. Sigur.
‎Hai în Verona!
‎Pot să fac un duș?
‎- E o idee bună. ‎- Bine.
‎Ce-i asta? Sunt exploatate?
‎Ele sunt secretarele ‎di Giulietta.
‎Primesc peste 15.000 de scrisori ‎de dragoste în fiecare an.
‎Fiecare e adresată Julietei.
‎Iar ele răspund fiecăreia.
‎Nu înțeleg.
‎De ce să-și petreacă cineva ziua ‎scriind scrisori
‎din partea unei fete imaginare ‎care a murit acum 700 de ani?
‎Pentru… iubire, nu?
‎Nu ești complet pierdut, Fletcher.
‎Deci ai cinci frați?
‎Iar tu ești singură la părinți. ‎Cum a fost în copilărie?
‎Părinții mei erau plini de pasiune.
‎Erau topiți unul după altul.
‎Era întotdeauna atât de…
‎Dulce?
‎Jenant.
‎Explică-mi!
‎Se sărutau întruna.
‎Asta e incredibil de drăguț.
‎Și scârbos, de fapt.
‎Am ajuns să am așteptări uriașe.
‎Dar am fost sigură ‎că, dacă așteptam destul,
‎aveam să am parte ‎de o viață romantică.
‎Bine.
‎Să-ți spun ceva.
‎Destinul este o fantezie.
‎Și încă una nechibzuită.
‎- Explică-mi, te rog! ‎- Să spunem
‎că întâlnesc o fată la Verona
‎și ne îndrăgostim lulea.
‎Tu ai spune că e mâna destinului, da?
‎- Da. ‎- Bine.
‎Ar însemna ‎că eu n-am avut nicio contribuție.
‎Că rezultatul fusese prestabilit, corect?
‎Ăsta e destinul.
‎Ce e romantic la asta?
‎În clipa când scoți alegerea din ecuație,
‎suntem doar marionete ‎trase de niște sfori cosmice
‎până ajungem ‎la un deznodământ prestabilit.
‎Dar există
‎vreo patru miliarde de femei pe lume.
‎Iar eu aleg una dintre toate…
‎Ei bine…
‎asta e romantic.
‎Da.
‎Plecăm la Lacul Garda.
‎Uber?
‎Ceva și mai bun.
‎Drăcia naibii!
‎Trebuie să guști asta.
‎Sì,‎ Charlie. E rețeta mamei mele.
‎- Mia mamma. ‎- Uberto!
‎Secretul e ricotta.
‎Ți-am spus despre părinții mei
‎și scenele lor jenante de afecțiune.
‎Dar ai tăi?
‎Ai mei erau normali.
‎Se urau reciproc.
‎Nu e adevărat.
‎Tata o iubea pe mama.
‎De fapt, era topit după ea.
‎Era frumoasă. Toată lumea spunea asta.
‎Faza ciudată e că întotdeauna, ‎el mi se părea cuprins de disperare.
‎Se temea că avea s-o piardă.
‎Și așa a fost?
‎Da.
‎Da, a pierdut-o.
‎Până în ziua de azi,
‎nu știu dacă a avut dreptate ‎de la bun început
‎sau dacă ea s-a săturat ‎ca el să tot aștepte să se întâmple.
‎Ca o profeție autoîmplinită.
‎Așa am învățat că puterea în orice relație
‎e la cel căruia îi pasă mai puțin.
‎Ce idee tristă!
‎Așa o fi.
‎Bun venit la Castello di Caruso.
‎- E incredibil! ‎- Nu te lăsa înșelată de toate astea.
‎- Carlo Caruso e înglodat în datorii. ‎- ‎Bietul de el! Sper să răzbească.
‎Cred că uiți de ce suntem aici.
‎Iată-l!
‎- El e proprietarul? ‎- Da.
‎Un producător fantastic de vin. ‎Dar nepriceput la afaceri.
‎Signor Fletcher!‎ Scusate, ragazzi.
‎Ciao, Carlo!
‎- Buonasera. ‎- Buonasera.
‎Carlo, ea e prietena mea Julie.
‎- Buonasera. ‎- Buonasera.
‎- Aveți o podgorie foarte frumoasă. ‎- Grazie.
‎Da, și costisitoare. ‎Abia dacă reușim să ne acoperim costurile.
‎Cum spuneam, dacă nu creștem prețurile, ‎va trebui să dăm oamenii afară.
‎Ai avut timp să analizezi oferta?
‎Șefii vor un răspuns până mâine. ‎Altfel, vorbesc cu Marco Petrucelli.
‎- Amarone al lui Petrucelli nu e DOC. ‎- Da, Carlo, sunt de acord.
‎Dar ai oferta noastră. Bine?
‎Fletcher!
‎Doamne! Mă duc să-l salut.
‎- Iar eu îi fac un tur lui Julie, dacă… ‎- Da.
‎- Grazie. ‎- Mulțumesc.
‎Nu te supăra, dar iubitul tău e un rechin.
‎Sì,‎ dar nu e iubitul meu.
‎E ceva amuzant?
‎Nu, doar că uneori ‎suntem ultimii care aflăm.
‎Te rog!
‎Podgoria asta e a familiei mele ‎de aproape 800 de ani.
‎Aici ne naștem cu strugurii în sânge.
‎Sunt un simplu fermier. ‎Încerc să țin în viață moștenirea.
‎Să bem pentru noroc! Am mare nevoie de el.
‎E bun, nu?
‎E divin.
‎O fi pentru tine, ‎dar pentru Charlie face cam 18 euro.
‎Poftim? E o nebunie.
‎Da. Nu știu ce să fac.
‎Aș putea fi prudent, să accept oferta.
‎Sau aș putea risca tot
‎și să-mi ascult inima.
‎Dacă am învățat ceva ‎de când am venit la Verona,
‎e că ‎l'amore trova una via.
‎E o plăcere să văd un vechi maestru.
‎Grazie,‎ Charlie.
‎Pe anul viitor!
‎Grazie.‎ Pe anul viitor.
‎Frumos, nu?
‎Da, uluitor.
‎Aici erai! Începusem să cred ‎că ați fugit împreună.
‎Am degustat ‎amarone‎ de la Carlo.
‎E bun, nu?
‎Transcendent.
‎Poate că nu chiar transcendent, dar…
‎Ba nu, e transcendent.
‎Julie, mi-ai aprins dorința de reușită.
‎Am cel mai bun ‎amarone‎ din Verona. ‎Ba nu, din Veneto.
‎- Carlo, să nu ne aprindem! ‎- Nu.
‎Julie, ‎grazie.
‎- Charlie? ‎- Da?
‎- Refuz oferta. ‎- Ref…
‎- Ciao! ‎- Așteaptă!
‎Ce? ‎- Da.
‎- Ce i-ai spus? ‎- I-am spus doar adevărul.
‎De ce ai făcut asta? Dar…
‎Șefii mei o să explodeze.
‎Ia partea bună a lucrurilor! ‎N-ai profitat.
‎Nu e un sentiment plăcut?
‎Ba da.
‎- Vrei să dansăm? ‎- Să dansăm?
‎Da.
‎Nu pot.
‎Bine.
‎- Îmi pare rău. Doar că…. ‎- Nu trebuie să explici.
‎E în regulă.
‎- Julie, uite… ‎- Surpriză!
‎Cassie?
‎OMG! Dacă ți-ai vedea fața!
‎Ce faci aici?
‎M-am oprit în drum spre Paris. Surprins?
‎Cum ai intrat?
‎M-am cățărat pe balcon. Oricine poate.
‎Eu sunt Cassie. Tu cine ești?
‎- Julie. ‎- Bună!
‎Bună!
‎Silvio a rezervat vila de două ori, ‎așa că am împărțit-o.
‎Ce groaznic!
‎Adică, OMG! De tot râsul!
‎Da.
‎Sunt sigură că Charlie ți-a spus de mine.
‎- Noi… ‎- …luam o pauză.
‎- Așa i-ai zis când ai plecat la New York. ‎- A fost de mult!
‎- Acum două săptămâni. ‎- Recent. În fine.
‎Adevărul e că eu și Charlie ‎am avut parte de multe drame.
‎Ba împreună, ba despărțiți.
‎Suntem logodiți.
‎E frumos, nu?
‎Felicitări… pentru logodnă.
‎Deci aveți o a treia colegă de apartament.
‎De fapt, Charlie tocmai pleca.
‎Da. Soția lui Devin a născut.
‎Mă mut în camera lui, la Due Torri.
‎Due Torri! Cel mai bun hotel din Verona.
‎N-am înțeles de ce închiriază Charlie ‎maghernița asta an de an.
‎Vino pe la noi să bem ceva mai târziu!
‎Nu, am un autobuz turistic dimineață.
‎OMG!
‎Autobuz turistic? Ești adorabilă.
‎- Mi-a făcut plăcere. ‎- Asemenea.
‎Rămas-bun!
‎Autobuz turistic? Îți imaginezi?
‎Charlie?
‎Julie!
‎Julie, așteaptă!
‎- Așteaptă! ‎- Ce?
‎Voiam să-ți spun despre ea. Jur.
‎Uite ce e! Avem o situație complicată.
‎Nu trebuie să explici nimic.
‎Toată săptămâna asta n-a însemnat nimic.
‎- Nu crezi asta. ‎- Nu știi tu ce cred eu.
‎Nu știi nimic despre mine.
‎- Julie, nu face asta! ‎- Nu vreau să mai vorbesc cu tine!
‎Nu mă suna! Nu-mi trimite mesaje!
‎Data viitoare ‎când nu-ți sună telefonul? Eu sunt.
‎În capul meu a sunat mai bine.
‎Poftim! Ia-i pe toți!
‎- Grazie,‎ signore. ‎- Grazie.
‎Așa mai merge!
‎Charlie, faci o rezervare la cină ‎pentru mâine?
‎Charlie!
‎Rezervare la cină. La The Yard.
‎Înțeleg. Da. Desigur.
‎Poți să-ți chemi colega de apartament ‎dacă vrei.
‎Nu cred că o să vină.
‎Cred că i-ai cam căzut cu tronc.
‎Biata de ea! ‎Parcă era o cățelușă neajutorată.
‎E prosecco.
‎Pot cere să aducă șampanie, dacă vrei.
‎Nu-ți face griji. Mă duc să fac o baie.
‎Îmi pare rău!
‎Azi nu am măsline.
‎Charlie?
‎Bună, Julie!
‎Brandon.
‎Ce să zic…
‎Nu-mi vine să cred. ‎Parcă aveai nevoie de spațiu.
‎Păi, eu…
‎Am avut spațiu.
‎Iar atunci,
‎am vrut să-l umplu cu tine.
‎Julie, m-am speriat.
‎Și am fost un prost.
‎Continuă!
‎Ești pe drumul bun.
‎După ce m-am mai gândit,
‎totul… a devenit foarte clar
‎E logic să fiu cu tine.
‎Părinții mei te iubesc. Sora mea, la fel.
‎La serviciu mă întreabă întruna ‎unde ești și cum te simți.
‎Dar tu?
‎- Ce? ‎- Tu, Brandon?
‎Tu ce crezi despre noi?
‎Sunt aici, nu?
‎Taninul e încă strident.
‎Se va matura curând. În doi ani.
‎Poate ne revedem peste doi ani.
‎- Grazie. ‎- Știi unde dai de mine.
‎Bine.
‎Julie, ai avut dreptate de la bun început.
‎Verona e fermecătoare.
‎Unde suntem?
‎Localul ăsta e pe primul loc ‎pe Trip Advisor. O să-ți placă.
‎Bună! ‎- ‎Prenotazione?
‎Scuze…
‎- Rezervări? ‎- Da. Nu avem.
‎Îmi pare rău, signore, ‎în seara asta nu mai avem mese.
‎Am văzut că aveți niște mese pe terasă.
‎- Poate stăm la una dintre ele? ‎- Toate sunt rezervate.
‎Poate încercați o tarabă în piață.
‎E în regulă. Mulțumesc.
‎Julie?
‎Doamne!
‎OMG!
‎- Nu-mi vine să cred. ‎- Bună!
‎El cine e?
‎El e…
‎Brandon.
‎Sau, pe scurt, Brandon.
‎- N-o să-i vină să creadă. ‎- Ajută-mă!
‎Ghici cine e aici!
‎Julie și Brandon!
‎- Tu ești Brandon? ‎- Da.
‎Iar tu?
‎El e Charlie.
‎Iar eu sunt Cassie. Ați luat deja cina?
‎Nu, se pare că nu au mese disponibile.
‎Da, deci…
‎Ce-ar fi să mâncați cu noi?
‎- Nu. ‎- Nu.
‎Termină! Masa e de patru persoane ‎și suntem doar doi.
‎- Chiar e în regulă? ‎- Haideți! Luați loc!
‎Bine.
‎Deci de unde vă cunoașteți?
‎Charlie și Julie au împărțit vila. ‎Nu e de tot râsul?
‎Poftim? Nu mi-ai spus asta.
‎Îți imaginezi?
‎Să trebuiască să stai ‎cu un străin o săptămână.
‎- Nu. ‎- Nimic mai groaznic.
‎Doriți lista de vinuri?
‎- Da. ‎- Da.
‎Cuiva îi e sete.
‎- I-ai făcut o surpriză? ‎- Da, absolut. La fel ca tine.
‎OMG, Charlie! ‎Și Brandon i-a făcut o surpriză lui Julie.
‎Surprize la tot pasul.
‎Și oameni ‎care-și pun chiloți murdari după duș.
‎- Cu ce te ocupi, Brandon? ‎- Sunt procuror districtual în St. Paul.
‎Procuror. Impresionant! Nu-i așa, Charlie?
‎Nu e așa captivant cum pare. ‎Cam 90% din munca mea sunt hârtii.
‎Charlie știe cum e. Nu, dragule?
‎Lucrează la un importator ‎de vinuri din Londra.
‎E slujba visurilor mele. ‎Bei vin toată ziua.
‎Dar stă mai tot timpul ‎într-un separeu amărât…
‎Cum îi spui?
‎- Sicriu de probă. ‎- Așa e!
‎Dar tu? Cu ce te ocupi, Julie?
‎Predă la clasa a treia.
‎OMG! Adorabil!
‎- Câți ani au, cinci? ‎- Nu, aia e grădinița.
‎În clasa a treia, ‎copiii au între opt și nouă ani.
‎Nu-s așa drăguți, nu?
‎E o vârstă cam aiurea. Le lipsesc dinți.
‎Dar sunt și unii drăguți, nu?
‎Sunt drăguți.
‎Nu poți turna vinul așa… ‎Vinul trebuie să respire.
‎Trebuie… Știi ceva?
‎Bine. Toarnă-l pe tot! ‎De ce nu? Și așa… e bine.
‎Bravo, Julie!
‎- Mai doriți ceva? ‎- Da.
‎Mai adu-mi o sticlă și un pai.
‎Glumește.
‎Nu glumește.
‎Cassie, tu cu ce te ocupi?
‎Stai, vreau să ghicesc. Ești model.
‎- Am fost model. ‎- Sigur că da.
‎Dar m-am săturat ‎de parade și haute couture.
‎Așa că am decis ‎să îmi creez propriile modele.
‎Lansăm noua noastră colecție ‎în weekend la Paris.
‎Avem doar doi ani, deci ne mai poticnim.
‎Dar cu puțin noroc, ‎sperăm să fim profitabili la anul.
‎Cassie e modestă. ‎Au apărut în ‎Vogue‎ luna trecută.
‎- Felicitări! ‎- În ediția australiană‎.
‎Nu se poate. Există și acolo?
‎Nu e… Nu e mare scofală.
‎Ba sigur că e. E clar că ești…
‎supra-koala-ficată.
‎Și Brandon e modest.
‎E cel mai tânăr procuror districtual ‎din Minneapolis și St. Paul.
‎Al doilea cel mai tânăr.
‎Și a fost mare fotbalist la facultate.
‎- Hai, Gophers! ‎- Și…
‎El…
‎Conduce un Audi.
‎- Felicitări, Brandon! ‎- Da, felicitări, Brandon!
‎- Da. ‎- Te credeam genul Volvo.
‎- Felicitări, Brandon! ‎- Minunat.
‎Nu te supăra, ești cumva Julie?
‎Ți-am spus eu.
‎Ne cerem scuze.
‎Voiam să-ți spunem ‎că ești un model pentru noi.
‎Și eu m-am despărțit recent ‎și a fost groaznic.
‎Dar jurnalul tău de pe zidul Julietei ‎parcă mi-a vorbit.
‎- Dacă tu nu renunți, nici eu nu o fac. ‎- Minunat.
‎Brandon e un bou.
‎- Poftim? ‎- Un mare bou.
‎Poveste lungă.
‎- Fii tare! ‎- Pentru noi.
‎- Pupici. ‎- Pa!
‎- Despre ce vorbeau? ‎- Despre mine?
‎- De unde te știu? ‎- De ce sunt un bou?
‎- Salvată de pai. ‎- Iisuse!
‎In bocca al lupo.
‎Nu.
‎- E cam… ‎- Bine.
‎Cred că a venit momentul, nu?
‎Nu. Hai să… Bine.
‎Ne-a făcut plăcere să luăm cina cu voi.
‎Acum o să plecăm.
‎- Cassie, baftă la paradă! ‎- Mulțumesc.
‎Baftă… Baftă cu ea.
‎Bine. Haide!
‎„Hinunat”, ce să-ți spun!
‎Doamne!
‎A fost foarte... ciudată.
‎Da.
‎Da, așa e.
‎Sunt cam beată.
‎Știu. Nu-i nimic. Te ajut eu.
‎Bine.
‎Acolo e?
‎În spate.
‎Da.
‎De acolo îl strigă Giulietta ‎pe al său Romeo.
‎Care erau cuvintele?
‎- O să râzi. ‎- Ba nu. Îți promit.
‎„Romeo,
‎Romeo…
‎Cum poți fi tu Romeo?
‎Putea-vei tu să te lipsești
‎De numele dăruit de al tău tată?
‎De nu, jură-mi tu pe dată
‎Că mă iubești…”
‎- …plictisitoarea Veronă. ‎- Cassie?
‎- Am terminat. ‎- Cu desertul meu cum rămâne?
‎Nu.
‎Eu am terminat.
‎Tu vorbești serios?
‎- Da. Îmi pare rău. ‎- Ba mie îmi pare.
‎Tu te desparți de mine?
‎- E șocant, știu. ‎- N-are nicio logică.
‎- Nu mai apuci o femeie ca mine, Charlie. ‎- Tocmai asta e.
‎O să spun că a fost decizia mea. ‎Că eu am decis să ne despărțim.
‎Da, sigur. Cine s-ar îndoi?
‎Că m-am plictisit de tine ‎și aveam nevoie de cineva mai stimulant.
‎Iar slujba mea era o fundătură. ‎Eram nefericit întruna.
‎- Asta e bună. ‎- Mai vrei motive? Am tone.
‎- Nu. Mă descurc, mersi. ‎- Bine.
‎Deci… ce-o să faci acum?
‎Mă gândeam să cumpăr ‎un teren undeva, în Toscana.
‎Să fac niște vin.
‎- Să-mi pierd banii și să fiu fericit. ‎- Păi…
‎Noroc, Charlie!
‎O să ai nevoie.
‎Bine, pa!
‎Julie?
‎Pisici idioate!
‎Julie Hutton, vrei să te măriți cu mine?
‎- Brandon? ‎- Da, Julie?
‎Îți par ciudată?
‎- Poftim? ‎- Nu e nicio problemă.
‎Cu toții suntem ciudați ‎în felul nostru.
‎Trebuie doar să găsești pe cineva ‎care e ciudat ca tine.
‎- Sigur. ‎- Mă înțelegi?
‎Da.
‎Nu.
‎Îmi pare rău, Julie. ‎Habar n-am despre ce vorbești.
‎Da.
‎Știu.
‎Am crezut că asta voiai.
‎Și eu la fel.
‎- Nu… Ce am făcut? ‎- Nu tu ai făcut.
‎Ci eu.
‎„O CRIPTĂ? O RAZĂ DIAFANĂ… ‎O MÂNGÂIE PE JULIETA, ÎMPIETRITĂ
‎CU FRUMUSEȚEA-I, RECEA CRIPTĂ ‎E INUNDATĂ DE LUMINĂ.”
‎Cassie?
‎Brandon!
‎OMG!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ce mai faci? Unde e Julie?
‎- Ne-am despărțit. ‎- Nu!
‎Ba mai mult. ‎Aseară i-am cerut mâna și m-a refuzat.
‎M-a întrebat dacă o găsesc… ciudată.
‎Deci cred că sunt persoana cea mai jalnică ‎din toată Verona.
‎N-aș fi așa de sigură.
‎Poftim?
‎- Nu! ‎- Halal Oraș al Iubirii!
‎Cum a rupt-o Charlie cu una ca tine?
‎Așa e! Nu-s de nasul lui.
‎Ești la cu totul alt nivel.
‎Beau un pahar înainte să merg la aeroport. ‎Vrei să mi te alături?
‎- Da. Cu multă plăcere. ‎- Minunat.
‎Bine.
‎Știi ce se spune.
‎Nu plânge fiindcă s-a întâmplat. ‎Zâmbește, căci s-a terminat!
‎Sì,‎ signori?
‎Două prosecco, te rog.
‎Charlie!
‎- Charlie! ‎- Silvio!
‎Come stai?
‎Allora.
‎Cum a fost anul ăsta ‎la La Villa Romantica?
‎Magnifico.
‎Ți-am spus eu, ‎destino.
‎Da.
‎De fapt, nu.
‎Iubitul lui Julie a venit aici ieri
‎și aseară era logodnicul ei.
‎- Îmi pare rău. ‎- Da.
‎Acum ce-o să faci?
‎Cum adică?
‎Charlie, La Villa Romantica ‎nu te-a învățat nimic?
‎L'amore trova una via.
‎- E timpul să pleci? ‎- ‎Sì,‎ Uberto.
‎Cum a fost șederea?
‎Verona a fost cum ai sperat?
‎Și mai mult.
‎Am…
‎Am uitat ceva.
‎Bine.
‎„Vorbește-mi, înger diafan!”
‎Charlie!
‎„Căci tu ești
‎a nopții doamnă glorioasă
‎Plutind deasupra-mi, sfioasă
‎Aidoma unui sol din ceruri coborât
‎Pășind pe nouri, în văzduhu-nmiresmat.”
‎Ce faci aici?
‎M-am despărțit de Cassie.
‎Se pare că iubesc pe altcineva.
‎Vezi tu, chestia e
‎că amândoi aveam dreptate.
‎Eu cred că destinul chiar există.
‎Dar…
‎tot noi trebuie să alegem ‎dacă îl acceptăm sau nu.
‎Iar eu te aleg pe tine, Julie.
‎De ce?
‎Fiindcă mi-e dor să râd cu tine.
‎Să mă cert cu tine.
‎Să mănânc imitație de cal cu tine.
‎Și…
‎știu că ești logodită.
‎V-am văzut aseară ‎și știu că probabil e prea târziu acum.
‎Dar…
‎dacă tu nu simți la fel, atunci…
‎cred ar fi o tragedie și mai mare ‎decât a fost ‎Romeo și Julieta.
‎Nu era ciudat ca mine.
‎- Silvio a avut dreptate. ‎- Da.
‎Iubirea găsește o cale.
‎Un lucru e clar.
‎Sigur o să primească cinci stele.
‎Brava, bella!
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu