Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
"Vid dansens slut
jag hennes hand vill röra
Och min djärva hand lycksaliggöra.
Har jag väl älskat förr? Säg nej, mitt öga!
Vad skönhet är, jag hittills anat föga."
Och nu vet ni varför "Romeo och Julia" är alla tiders mest romantiska
och tragiska kärlekshistoria.
Frågor?
Ja, Cindy?
Kan vi mata ormen nu?
Visst.
Och sen är det läsdags, okej?
Fortare, fortare! Livet är en tävling.
-Vad tyckte de om "Romeo och Julia"? -Shakespeare kan inte mäta sig med en orm.
Du försöker att vidga deras vyer,
men saknar berättelsen en väldigt hungrig larv är det kört.
Ungarna ville höra om min semester,
och jag kunde ju inte nämna Verona utan att nämna "Romeo och Julia".
Du kan inte beställa pizza utan att nämna verket.
Vadå? Jag beundrar Shakespeare.
Ja, som Kathy Bates i "Lida" var en beundrare.
Jo, på tal om resan…
Så skulle jag… vilja be dig om en liten tjänst.
-Jag tar inte Beatrice. -Det behövs inte.
-Bra, för jag klarar inte ormar. -Bara mata henne.
Mata henne?
Med vadå?
En mus.
-Pass! -Den är fryst.
-Hur är det bättre? -Snälla, bara en vecka. Och så kanske…
…ta med henne hem, för hon blir deppig…
-Okej, visst! Gentjänster. -Jag bjuder på manikyr och pedikyr.
-Koreanska stället? -Japp.
Okej. Men jag säger bara ja för att du äntligen far till Verona.
Efter åratals planering.
Skönt att jag väntade. Nu har jag nån att dela resan med.
-Brandon kan säkert ställa Frågan. -Tror du det?
Ja, han vet ju hur du sett fram emot det här.
-Och att förlova sig i Kärlekens stad… -Han har varit lite underlig på sistone.
Det är som Shakespeare sa:
"Om ni gillar den Smycka den med en ring"
Nej, det var nog Beyoncé.
"Fästmö-é".
Sen tänkte jag "varför kolla upp restauranger på Trip Advisor?"
Så jag skrev till Silvio.
Vem är det?
-Vår värd på House'n'Host. -Jaha.
Så jag fick en lista på ställen som lokalbefolkningen går till.
Så nu får vi autentiska italienska upplevelser i stället för turistfällor.
-Coolt. -Det är tydligen en stor vinmässa i stan.
Så restaurangerna bokas fort.
Men jag har bokat bord åt oss till lunch och kvällsmat varje dag i Verona.
-Har du gjort 14 bokningar? -Ja.
Hur så? Borde jag boka frukost också?
Jag tänkte att vi skulle äta frukost i villan
så att vi inte riskerar att missa en av våra rundturer.
Vilka rundturer?
Alla!
Jaha.
-Laminerat. -Japp.
Jag tänkte att vi skulle börja med Casa di Giulietta från 10.00 till 12.30,
och så börjar visningen på Club di Giulietta 12.45.
Och där kan vi, vänta så får du höra:
Ja?
Se på när sekreterarna svarar på brev skrivna till "Kära Julia".
-Vänta, ett tårtdiagram? -Ja, inte kör jag med stapeldiagram!
Kan vi inte…ta det som det kommer?
SPONTANITET 7 %
-Härligt. -Oroa dig inte, det här är för Verona.
Jag har ett annat schema för vinprovardagen i Bardolino.
Julie…
Jag tänkte att i stället för hyrbil är det mer effektivt att ta tåget.
-Det funkar inte. -Jo, tågstrejken är slut.
Jag har bokat interrail-biljetter med fria resor i en vecka.
Nej, det här funkar inte!
Julie…
Du är härlig.
Jättehärlig, och vår tid tillsammans
har ju bara varit…
…så…
-Härlig? -Ja.
Men…jag tror att jag behöver lite tid att tänka, för det har gått så fort.
-Vi har varit tillsammans i fyra år. -Oj.
Så länge?
Hej, hur är det? Välkomna till La Sorte. Jag heter Blake och är er servitör.
Ni har redan dryck, men ni kanske vill prata om menyn?
Han gör slut med mig.
Jag kommer med bröd.
Men Verona, då?
Du måste ju åka. Det har du ju velat göra i evigheter.
Och när du kommer hem kan vi se var vi står.
Jag vet redan var jag står.
MED UTSIKT ÖVER JULIAS BALKONG! VÄRD: SILVIO D'ANGELO
-Hej. -Hej, Jules.
Hur är det?
Likadant som sist du kollade. För fem minuter sen.
Jag oroar mig för dig.
-Hjärtesorg är hemskt. -Jo.
Hur illa är det?
På en skala från ett till Adele?
Jag klarar mig. Allvarligt.
Du kan ringa när som helst, okej?
-Älskar dig. -Älskar dig mer.
Hejdå.
Brandon dumpade henne. Du är skyldig mig $5.
ÖVERSÄTT L'AMORE TROVA UNA VIA
KÄRLEKEN FINNER EN VÄG
BEKRÄFTAD
Välkomna till Minneapolis internationella flygplats. För allas säkerhet…
VERONA FÖRSENAT
Ingen fara.
Lystring: Nu boardas Amore Airlines flight 816 till Verona.
Det är vi!
JULIES VERONARESA!
Ursäkta.
Jaha, det är visst bara vi kvar.
ITALIEN ÄR FÖR ÄLSKANDE
Taxi.
Taxi, hallå!
Taxi!
Signorina.
Är du en Uber?
Jag är Uberto.
Nära nog.
-Första gången i Italien? -Jo.
Semestern ska räcka bortom flygplatsen.
-Var kommer ni ifrån? -Minneapolis.
-Åhå, Mini Napoli. -Nej, Minneapolis.
Si. Mini Napoli.
-Minneapolis, Mini Napoli. -Jaja, okej.
Visst, okej, Mini Napoli.
Uberto!
Akta bilen!
Gira!
Smaka lite cannoli?
-Kan du hålla ögonen på vägen? -Mia mamma har gjort dem.
Uberto!
Mia mammas recept är det bästa i hela Veneto.
Ricottan är hemligheten.
Tackar.
Ciao, bella!
ER KOMMANDE VISTELSE
Så klart.
Ursäkta.
Oj, ursäkta mig.
Hejsan, vilken fin kissekatt.
-Jäklars! -Vem är du?
-Jag?! -Vad gör du här?
Ursäkta, är du mentalsjuk? Du klev bara in!
Alltså, herregud.
Nej. Jag har hyrt villan i en vecka. Jag kan bevisa det. Ser du?
Julie Hutton via House'n'Host. Bekräftelsekod HZ4RB6.
La Villa Romantica, nionde till sextonde april
Trevligt att råkas. Charlie Fletcher. Vacay-n-Stay.
Bekräftelsekod, 214TRSP.
La Villa Romantica. Åttonde till femtonde april.
Jaha, det har ju helt klart blivit nåt fel med din bokning.
Och jag är hemskt ledsen, men jag kom just från Minneapolis.
Och det blev en väldigt lång dag,
så om du bara kan flytta ut tills vi fått ordnat det här, så vore det…fint.
Okej, visst.
Ge mig några minuter, bara, så packar jag ihop och ger mig av.
Tack.
Sarkasm har man tydligen inte i Indianapolis.
Minneapolis.
Samma sak.
Då ringer jag Silvio och berättar hur du har begått ett stort misstag.
Ring, du! Vänta, varför måste misstaget vara mitt?
Inte var det jag.
-Hur vet du det? -Jag begår inte misstag.
Jag påstår inte att jag är perfekt, bara…noggrann.
-Du låter ju kul. -Jag står inte i Chiantidränkta kalsonger.
Det var en Barolo.
En riktigt bra!
Buongiorno! Silvio D'Angelo här.
Vänligen lämna ett meddelande, så ringer jag tillbaka subito. Ciao!
Hej, Silvio. Julie Hutton här.
Jo, jag bokade ju villan i en vecka,
men en störig men vältränad man, Charlie Fletcher, säger sig också ha hyrt villan.
Samma period?
Om du kan ringa tillbaka så snart du hör det här, så vore det…fint.
Allt utrett?
Jag lämnade ett meddelande, och han lär ringa tillbaka när som helst nu.
Vadå?
-Första gången i Italien, va? -Ja, och?
Italienare gör saker och ting i sin takt. Du lär inte höra av Silvio på en vecka.
Faktum är att det är det sjätte året jag hyr villan, och vi har aldrig setts.
Så i dina kläder skulle jag ta nästa plan hem till Michigan.
-Minnesota. -Igen: Samma sak.
Och sen försöka boka om.
"Boka om"?
Jag har väntat i hela mitt liv på den här resan.
Det måste ju finnas nåt hotell här?
Jo, men de är fullbokade under Vinitaly. Europas största vinmässa.
Bokade man inte hotellrum för drygt ett år sen
så är man vad italienarna kallar nella merda, som betyder…
Jag vet vad merda betyder.
-Okej. -Tack.
Skulle du dö av att visa ett uns av medkänsla?
Jag visade ett uns förra veckan Vilken grej, synd att du missade det.
Jag måste sova, okej?
Jag behöver sova.
Jag har varit vaken i 22 timmar…
Oj, vilken intressant berättelse.
-Jag återgår till mitt liv. -Kan jag sova över? Snälla?
Bara till i morgon, tills vi löst det här med Silvio.
Jag har ingenstans att ta vägen. Bokstavligen. Snälla?
-Jaja. -Tack.
Men bara för att du är så patetisk.
Apropå det, var hittade du den där hemska tröjan?
-Flygplatsen. -Det förstås.
Okej, var är sovrummet?
Det finns bara ett sovrum i villan.
Du får sova på soffan.
Välkommen till Villa Romantica.
Ciao.
Buongiorno, Silvio!
Hur är det?
-Buongiorno, Silvio! -Ciao, Giovanni!
Buongiorno!
Silvio D'Angelo från House'n'Host.
Jag har många presenter från den lokala marknaden.
Parmigiano. Prosciutto.
Olio d'oliva.
Charlie!
-Buongiorno, Silvio. -Buongiorno, Charlie.
Du sa ju att ni inte setts förr.
Ja, jag ljög. Jag försökte bara bli av med dig.
Silvio kommer ofta förbi.
Varför är ni på golvet, signora?
Låt mig.
Tack.
Signora Hutton, det är mig ett nöje att välkomna er till Verona, kärlekens stad.
-Säkert. -Det är bara slöseri med tid på henne.
Hon är il gelo.
-Nej? -Si.
-Som gelato. -Jag är inte som gelato.
Bara upprörd över dubbelbokningen, som Silvio säkert kan reda ut åt oss.
Självklart.
Så kan ni per favore förklara för mr Fletcher att jag hyrt villan veckan ut?
-Med nöje. -Grazie.
Signor Fletcher:
Signora Hutton har hyrt villan veckan ut.
Jaha. Kan ni vänligen förklara för ms Hutton
att jag hyr La Villa Romantica till och med fredag?
-Absolut. -Grazie.
Signora Hutton:
Jag befarar att signor Fletcher också har hyrt villan…
Nej. Hur gick det till?
Är misstag.
Min hustru Sofia sköter bokningar via House'n'Host.
Hon har aldrig begått misstag, aldrig nånsin.
-Men min flickvän… -Jösses.
Hon sköter villan på Vacay-n-Stay. Hon är inte så smart.
Förstår ni? Är misstag.
"Är misstag"?
Ja, det är synd att din fru och din flickvän inte kan koordinera.
Jo, men frågan är vad vi ska göra åt det?
Kanske…ni kan dela?
Äntligen nåt vi är ense om.
-Nej. -Ni får rabatt.
Jag vill inte ha rabatt och jag vill inte dela min villa. Särskilt inte med Bigfoot.
-Hon har rätt. -Tack.
Det får man ge henne. Annars når hon inte.
Vilken mardröm.
Eller kanske ödet?
Det är som jag säger i annonsen:
"L'amore trova una via."
-Kärleken finner en väg. -Väldigt likt en replik i Jurassic Park.
-Stal du repliken från Jurassic Park? -Nej.
Finns det ingenting ni kan göra?
Tro mig, signora Hutton. Allt ordnar sig till det bästa i Verona.
Javisst, som för Romeo och Julia.
Glöm inte att ge mig femstjärnigt betyg på House'n'Host.
Fem.
Ha det så bra. Ciao.
Femstjärnigt betyg?
Ja, han kom med väldigt god prosciutto.
Jäklar.
Innan du börjar måste jag varna dig.
Jag är britt, okej?
Så jag hanterar inte stora känsloutbrott.
-Okej. -Jag ska ge dig några råd.
Okej.
Håll det inne.
Alla känslor? Lägg dem i en låda.
-Okej. -Pressa dem djupt ner.
-Djupt ner. -Och kasta bort.
Näe…"lezen"…
-Är det ens ett ord? -"Lezn"…
Det är rätt jobbigt för oss båda här.
Det gör det bara mer obehagligt…
-"Hämslezn". -Nu piper den.
-Jag piper inte. -Jättepipig.
-"Japipernte"! -Nej, nej, okej, hör på nu:
Vi kan…
…de…
…dela.
-Säkert? -Ja. Säkert.
Här, bara…här.
Torka näsan, du får snor över hela din flygplatströja.
Jag är ändå nästan jämt på Vinitaly, så med lite tur kanske vi inte ens ses.
-Okej, så hur ska vi samsas här? -Vi delar upp villan.
Så håller du dig på din sida och jag håller mig på min.
Visst.
Charlie?
Ja?
Tack.
Jaja, visst.
Kom bara ihåg att dubbelspola toan, villan är ju från 1500-talet.
Det är nog avloppet också.
DAG 1 CASA DI GIULIETTA, 10.00
Tusan!
Ursäkta.
RUNDTUR VERONA, 11.30
Merda!
Ursäkta. Förlåt.
Hej, hallå! Ciao!
Vänta!
"Il stoppo"!
Nej!
Okej!
Jag fattar!
-Ciao. -Hej.
Sönder.
-Ingen luftkonditionering? -Nej, bara en fläkt.
Jaha.
Just ja, den är också sönder.
Så klart.
Nåt på tok?
Allt är bara bra.
-Ringde pojkvännen? -Jag har ingen pojkvän.
Okej?
Han gjorde slut precis innan Veronaresan, va?
Nej, det är…
…inte ens i närheten.
-Vill du ha gratis råd? -Nej. Men det lär jag få ändå.
Män vill ha vad de inte kan få, såna är vi. Så blockera honom, radera hans mess.
När han inser att du inte bryr dig kommer han tillbaka.
Skriv det i din dagbok.
Det är en loggbok och jag bryr mig inte. Det är slut.
Inte för att du har med det att göra.
Bra. För att gå tillbaka till ett ex är som att duscha och ta på gamla kalsonger.
-Äckligt. -Ibland är sanningen äcklig.
RADERA
Om du är expert på förhållanden, varför är du ensam i Kärlekens stad?
Jag sa ju det: Jag jobbar.
Jag måste meddela chefen i London vilket vin vi ska bli ensamma om där hemma.
-Försörjer du dig på att dricka vin? -Nej. Jo, det ingår i mitt arbete.
Men tro mig, vin är affärer.
Väljer jag fel vin kan det kosta företaget miljoner pund.
Vad tyckte du om det där?
Fylligt.
Men tanninerna är unga och syrligheten tar över. Det är redo om tre till fem år.
-Så det är inte bra, då? -Nej, nej, det är toppen.
-Nu hänger jag inte med? -Alltså, så här:
Det här vinet görs av en liten vingård bland Valpolicellas kullar.
Ligger vi på kan vi få hela deras lager till bulkpris
innan konkurrenter får fram ett bud.
Som sagt: Det är bara affärer.
Men du snackar ju om vin. Var är passionen?
Passion är överskattat.
Som Romeo och Julia där ute.
-Så du har inte gått rundturen? -I Casa di Giulietta?
-Ja! -Nej.
Så du har hyrt den här villan varje år i sex år och har aldrig korsat torget?
Nä.
Var är mina resväskor? De skulle ha levererats i dag!
Är du less på "Italien är för älskande"? Du kanske ska åka ut till flygplatsen
och köpa "Lutande tornet i Pizza"-tishan?
-Vadå? -Inget.
Nej, kom igen. Ut med det.
PASTA PÅ I ITALIEN!
-Jag kläckte bara ett dåligt skämt. -Strunt samma, jag är varm.
Det är rena bakugnen här.
-Vad gör du? -Vädrar lite, är det okej?
-Öppna inte! -Varför inte?
Få ut dem!
Hejsan.
Sjas!
Ut!
Såja, ut med dig.
Kom igen, ut med er!
Såja, sjas.
Bra.
Så där.
Ja!
Jösses.
Oj, förlåt, jag visste inte att du var kattallergiker.
Nu vet du.
Torget är fullt av katter.
Lokalbefolkningen låter dem gå överallt, som kor i New Delhi.
-Jag är hemskt ledsen, jag visste inte… -Bara håll dig på din sida av villan.
Och håll fönstren stängda, det är allt jag begär.
Och håll dig undan så att jag inte kliver på dig.
Va? Delar ni på villan?
Japp. Fast vi delar inte vidare jämt, jag får sova på soffan.
Han är dubbelt så stor som jag, han tar upp halva rummet.
-Hur ser han ut? -Vem bryr sig?
Jag! Jag ger Stuart Little till ett slemmonster. Lite distraktion vore bra.
Livets hjul.
Tor.
-Vad sa du nu? -Ja, han ser ut som Tor.
Är han en åskgud? Det låter inte så illa.
-Det är inte så bra som det låter. -Man vet aldrig.
Ni är ju i Kärlekens stad. Ni kan sluta som Romeo och Julia.
-Ömsesidigt självmord? -Händer sånt?
Han är den mest sarkastiska och småskurna människa jag träffat.
Han trivs bara om jag lider, det är som om han hatar mig utan anledning.
Ge honom en, då.
-Vadå? -Ge honom en anledning.
Vad är det första vi säger till treorna? "Var snäll, dela alltid med dig".
-Och om de inte gör det? -Ska han få "time out"?
-Nej, skicka hem honom. -Hur ska det gå till?
Ta inte illa upp nu, men du är expert på att få män att lämna dig.
-Jag tar illa upp. -Du är manavvisande.
Skulle vi tälta kan vi ha dig med.
-Så får vi pojkfritt. -Jag fattar!
Men hur ska jag göra?
Alla har ju en svaghet. En Akilleshäl. Min är svarta lampor.
Det är bara att hitta hans.
Jag känner honom knappt, hur ska jag…
-Vadå? -Inget.
-Jules? -Jag kan inte!
Klart att du kan! Lägg bort din Minnesota-rarhet.
Som Michelle Obama sa: "Är de låga, skaffar vi en spade."
-Så sa hon ju inte. -Så här:
Så länge jag har känt dig har män krossat ditt hjärta och ställt till det för dig.
Du måste sluta låta alla Brandon- och Charlie-typer styra narrativet.
Du har rätt.
Charlie Fletcher…
…är finito.
Å, henne gillar jag! Håll kvar henne.
Buongiorno.
Buongiorno. Vad önskas?
-De där. -Si.
Japp.
-Två euro. -Mer.
-Fyra euro. -Mer.
Jag tar hela korgen.
Så där, ja!
Perfetto! Tusen tack.
Buon appetito!
Buongiorno, Charlie.
Buongiorno, Julie.
Är du…
…arg?
Nej.
Jag tänker.
Så du trodde att jag skulle lämna min villa på grund av några katter?
Det är min villa.
Och det var ungefär 20 katter.
Apropå det.
Hur fick du in så många katter i mitt sovrum?
Gröna oliver.
-Va? -Googla det.
"Katter gillar gröna oliver eftersom de innehåller isoprenoider,
som i sitt kemiska innehåll påminner om ämnen i kattmynta."
Japp.
Mormor hade tre katter och ett olivträd.
När jag var liten såg jag på när katterna fick spel.
-Imponerande. -Innebär det att du flyttar?
Å, Julie.
Julie, Julie.
Jag befarar att du har utlöst ett krig du omöjligt kan vinna.
Du missade en.
Du kanske ska kolla det.
Då säger vi så.
Vad är det här?
Antikens romare skålade med fienden innan de gick ut i krig.
Det ansågs ge otur att inte respektera fienden.
Okej.
"In bocca al lupo."
-Vad betyder det? -Det är så italienare säger "lycka till".
Men den ordagranna översättningen är: "in i vargens käftar".
-Ha en fin dag. -Tack.
Det ska jag.
Var inte så säker på det.
Är de till Julie Hutton?
Si, Hutton.
Beklagar, men ms Hutton har redan rest. Japp, tillbaka till USA; är jag rädd.
Nej, nej, hon uppgav den här adressen.
Där är hennes underskrift.
-Japp, det är hon. -Ja.
Stackare. Hon fick ett nervöst sammanbrott.
Ja, de fick sätta henne på mentalsjukhus.
-Manicomio? -Ja, just det.
Manicomio.
Så Julie kommer inte att behöva sina kläder
för från och med nu lär hon bara ha sjukhuskläder
och skor utan skosnören.
Madonna mia.
Jo, men hon bad mig hälsa att hon vill att allt som blev kvar
ska doneras vill välgörenhet för barn.
Jaha.
Grazie.
Manicomio?
Vänta, va? Gav ni mina kläder till föräldralösa?
Si, signora.
Är jag så liten? Jag förstår inte. Varför skänka mina saker till ett barnhem?
Det sas att ni tagits in på manicomio.
-Manicomio? -Si, signora. Er inneboende berättade.
Jaså,. det gjorde han?
Han sa att ni ville ge era kläder till ett barnhem. Han var väldigt tydlig där.
-Grazie. -Det var så lite.
Okej, Charlie. Vill du ha galenskap?
Då ska du få det.
Vad nu?
Smart tjej.
Julie!
Inga problem.
Å, nej!
Gud, så fel det gick!
Å, gud!
Vilken miss!
Å, gud! Julie!
Kom igen!
-Hallå? -Kolla där.
Nej!
Polisen.
-Ciao. Parla inglese? -Yes.
Jag vill rapportera ett inbrott.
-Stopp! -Rör dig inte!
Skjut inte!
Jag är britt!
"Britt"?
Var så god, Fletcher.
-Grazie. -Var så god.
Au revoir, "britt". Helt galen, va?
Visst var han som mr Bean, va?
-"Jag är britt, jag är britt!" -Ciao, britt!
Ciao, sov gott.
Jäkla katter.
Buonasera.
Stick…
…och brinn.
Nåt på tok, Charlie?
Ja…
…jag satt ju några timmar i häktet.
Med sömnige Giuseppe.
Och en som bara kan beskrivas som "Jul-Manson".
-Som en början? -Nej, men.
Vad hände?
Lustig berättelse.
Nån hade tydligen bytt lås på vår villa.
Och sen…
…när jag klättrade ut på balkongen…
…så ringde nån polisen om ett inbrott.
-Så hemskt. -Visst är det?
Så hemskt.
Ja, Silvio bytte låset i morse. Det måste ha kärvat, eller nåt.
Ja.
Eller nåt.
Han berättade.
När han gav mig min nya nyckel hit.
Du har visst bara råkat illa ut på sistone.
Jag skulle inte klandra dig om du ville lämna villan.
Julie.
Du upphör alltid att förvåna mig.
Trodde du verkligen att jag skulle lämna min villa
på grund av kattallergi och några timmar i häktet?
-Typ. -Jag kan hålla på hela veckan.
Kan du det?
Sov sött.
Jäkla katter.
-Älskling! -Vad?
-Gud, det är hon! Julie! -Ge inte upp om kärleken.
-Du är för bra för honom! -Va?
-Han är ju bara korkad! -En riktig idiot.
Ja, en idiot.
Nej.
VI ÄLSKAR DIG
KÄRA DAGBOK
HEJA, JULIE!
BRANDON SUGER
VAFAN? LÄMNA BRANDON! BU!
-Hur kunde du?! -Ledsen, men jag varnade dig.
Och det ger väl tur att sätta brev på Julias vägg?
Kärleksbrev.
-Inte min dagbok. -Jag visste att det var en dagbok.
Det var lågt. Till och med för dig.
Jo.
Jag vet.
Förlåt.
-Vad vill du? -Ingenting.
Jag vill inte mer.
Vårt lilla krig, det är…
-Slitsamt? -Ja.
-Extremt. -Så du kapitulerar?
Nej.
-Jag begär vapenvila. -Vad fick dig att ändra dig?
Jo, tydligen fick en av våra potentiella kunder nys om att jag greps i går.
Och underligt nog vill folk inte göra affärer med kriminella.
-Å, nej. -Jo.
Så Londonkontoret är inte vidare nöjda med mig just nu.
Och tar jag inte hem dealen med Carlo Caruso
får jag med största säkerhet sparken.
Jag är hemskt ledsen.
Ja.
Jo.
Annars när jag blir så här stressad styrketränar jag för att lätta på trycket.
-Du är visst ofta stressad? -Eller hur.
-Kan jag inte träna så lagar jag mat. -Det doftar fantastiskt gott.
Jag lagar rätter Verona är berömt för.
Pastissada de caval.
Ska man ta in områdets kultur så ska man äta det lokalbefolkningen äter.
Det sa jag också till…
-Jag tycker som du. -Vill du dela min måltid?
En sån här måltid lagar man för att dela med nära och kära, inte för att äta ensam.
Är vi vänner nu?
Vän-liknande. Kan vi börja där?
-Ansluter du? -Jag måste duscha först.
Perfetto.
-Grazie. -Prego.
-Å, det doftar underbart. -Tack.
Vänta.
-Allvarligt? -För säkerhets skull.
"Gå aldrig emot sicilianare i ärenden på liv och död."
-En replik… -Bleka dödens minut. Jag är med.
Säker?
-Gott? -Inte förgiftat.
Och gott.
-Buon appetito. -Buon appetito.
-Det är jättegott. -Å, grazie.
Du har nog hamnat fel i livet. Helt klart.
Du borde ha gått kockskola. Du får en Michelinstjärna för det här.
Jo, som sagt, Pastissada de caval är den rätt Verona är berömt för.
Vad är det för nåt?
Ja, det är ju där i namnet.
Jo, men min italienska är rätt begränsad.
Så synd.
Hur var det man sa?
"Att behärska ett andra språk är att besitta en andra själ."
Charlie?
Ja, Julie?
Vad är pastissada de caval?
Häst.
Marinerad i vin.
Det är vinet som är hemligheten.
Yngre kockar använder chianti.
Men riktiga kockar vet att det är en Amarone della Valpolicella
som verkligen lyfter fram…
…hästen.
Gav du mig häst?!
Man tar ju seden dit man kommer.
Inte i Verona!
Stå stilla!
Pasta!
Nej!
Inte peccorinon.
-Ditt monster! -Du fick mig häktad!
Du gav bort mitt bagage!
Inte igen.
Vad är det med er?
Vi firar Romeo och Julia. Inte Montagues och Capulets!
-Ja. -Uppfattat.
Stöter jag på nåndera av er igen får ni sova över i min villa.
Som inte är romantica.
-Han menar fängelset. -Jag vet.
Uppfattat?
-Ja, uppfattat. -Ja.
Pastissada de caval?
-Pastissada de caval? -Si.
-Bravi! -Grazie.
Jaha…
Nej. Nä.
Absolut inte.
Vad är det nu?
Jag söker det perfekta vinet till min ursäkt.
Här.
Här. Smaka.
Vad går det här ihop med? Labrador?
Okej, tillåt mig att reda ut två saker…
…helt och fullt.
För det första är pastissada de caval
verkligen den klassiska rätt Verona är berömt för.
-Härligt. -Och för det andra…
…när den marinerats i amarone
kan portobellosvamp smaka väldigt mycket som kött.
-Var "köttet" svamp? -Ja.
Men du ska veta att i övrigt var rätten helt autentisk…
Du sa till mig att jag ätit häst.
Ja.
-Du borde skämmas. -Ja, jag vet.
-Men det gör du inte? -Nä.
Nej, men allvarligt: Jag är verkligen hemskt ledsen.
Inte bara för fejkhästen.
Eller dagboken.
Eller bagaget.
Utan att för att jag hela tiden varit en sån total mupp.
Jag vill påpeka att jag inte brukar vara sån.
Fast ska jag vara helt ärlig så är jag nog oftare så än inte så.
Och då är jag…
…en mupp.
-Ja, jag är en mupp. -Lite så.
-Vem kunde ana det? -Jag.
Vad går det här vinet bra ihop med?
Det här vinet går jättebra ihop med det bättre vin vi just druckit.
Så det behöver inte vara toppen.
Effektivt. Jag gillar det redan. Hoppas att du inte ska upp tidigt i morgon.
Ja, jag är faktiskt ledig till 19.00.
Det är mottagning på vingården i Valpolicella jag nämnde.
Gott om tid att bli av med en baksmälla.
Charlie?
Ja?
Tack.
För att jag inte bjöd dig på häst?
Ja. Och för att du delar villan med mig.
Innerst inne är du nog en bra kille. Lugn, jag ska hålla tyst om det.
-Tack. -Visst.
Och du är nog egentligen en romantiker.
Oj, det här lär bli kul. Hur är jag egentligen en romantiker?
Du kan bo var som helst i Verona.
Men varje år väljer du att bo här, i La Villa Romantica.
Ja, det är ju nära till Vinitaly.
Inte särskilt nära. Jag kollade.
Du älskar väggen med kärleksbrev och kärlekslås.
Och de hopplösa romantiker som gör pilgrimsresan
till balkongen där allt började.
Du vet väl att balkongen las till först på 1930-talet för att locka turister?
Och Shakespeare satte aldrig fot i Verona.
Allt okej?
Ja. Goda nyheter, faktiskt.
Devin, en av våra säljare, hans fru har börjat föda.
Så hans rum på Due Torri har blivit ledigt.
Oj.
Ja.
Så du får visst sängen i natt.
-Säkert? -Ja, absolut.
Due Torri är stans bästa hotell. Och vad jag förstår är det helt kattfritt.
Jaha, då är villakriget över.
Julie: Du är en klar kämpe.
Grazie.
Vet du?
Jag lär sakna det.
Så kul har jag aldrig haft här.
-Eller nån annanstans. -Samma här.
Jag har alltid varit tjejen med planeringen.
Men det tog slut här, och jag hade ingen kontroll.
Det var faktiskt rätt…
Fantastiskt?
Ja.
Underligt, va?
Då matchar din underlighet min.
Vet du, Charlie, du har en massa brister.
Det har jag.
Men…du är också rätt otrolig.
Så jag är…"bristrolig"?
Ja, det är perfekt. "Bristrolig".
Det är du också.
Skål för bristroligheten.
Skål för den.
Vinimport. Ditt jobb låter verkligen jättekul.
Ja, visst gör det?
Fast jag större delen av dan i telefon i mitt lilla kontorsbås
som jag kallar "övningskistan".
Det är faktiskt ett otroligt själsdödande arbete.
Men det ger mig möjlighet att smaka några av världens bästa viner, så det är bra.
-Vad skulle du vilja göra, då? -Vadå?
Vad skulle du vilja göra, Charlie?
Om du fick välja?
Okej…
Jag skulle köpa en vingård. Nånstans i Toskana.
-Inget vräkigt, en liten gård. -Okej.
Men…ja, det skulle vara min gård.
-Varför gör du det inte, då? -Nej, det är en dålig investering.
Och jag är väldigt riskobenägen till naturen.
Du, då?
-Vad skulle du göra? -Vadå? Jag gör det ju.
-Är din dröm att bli lågstadielärare? -Jajemen.
Jag älskar att lära barn saker. Jag älskar deras min
när de lär nåt nytt.
Och hur de lyser upp när de hittar en berättelse de gillar.
Så, ja. Jag älskar mitt jobb.
Du kastar bokstavligen bort dina pengar, det vet du, va?
Kanske det.
Fast kanske inte.
Vad önskade du?
-Det berättar man inte. -Kom igen.
Okej.
Men häng med på en sak först.
-Vadå? -Det blir en överraskning!
-Det lät inget vidare. -Bara lita på mig.
Stressa mig inte.
Kom igen!
Det lär vara löjligt mycket bakterier på det.
Bara kom igen.
Det är läbbigt.
Nej, tradition: Man håller hennes vänstra bröst och önskar sig kärlek.
Och sanna romantiker får hjälp av Giuliettas ande.
-Hon var bara 13! -Kan du sluta göra det skumt?
-Jag gör inget, det är redan skumt! -Bara gör det.
-Förlåt. -Skumt.
Oj, kallt.
Kom igen, din tur.
-Jag tänker inte stå här ensam. -Okej, visst.
Man ska önska sig nåt.
Okej.
Ja.
En önskan.
Här också.
Jaha…
-Ska du fortfarande till hotellet? -Jag är sen, och det är lite fullt.
Vänta.
Jag tar soffan, om det är okej?
Det är inte mer än rätt.
Buona notte, Charlie.
Buona notte.
Julia.
God morgon.
Tusan. Varför skriker du?
Här.
Drick en cappuccino, så mår du bättre.
Tack.
Jösses, jäklar! Du har sabbat stället.
Kom nu. Vi har grejer planerade.
-Vänta, vad är planerat? -Det är din första dag i Verona.
Vad menar du med det?
Du har varit här sex gånger och har inte sett nåt alls.
Du behöver ta en rundtur. Och jag är din guide.
Okej.
Men Vinitaly då?
Jo, du sa ju att du var ledig till mottagningen i Bardolino i kväll,
som är på vägen tillbaka från Gardasjön, som vi absolut ska se. Vi är där 19.00.
"Vi"?
Jag tänker inte missa chansen att se en vingård.
Okej. Ja, visst. Vi upptäcker Verona.
-Kan jag duscha först? -Det är nog klokt.
Vad är det här, en italiensk låglönefabrik?
De är Giuliettas sekreterare.
De får drygt 15 000 kärleksbrev om året.
Alla adresserade till "Kära Julia".
Och de besvarar samtliga brev.
Jag fattar inte.
Varför skulle nån vilja sitta och skriva brev
å en påhittad flickas vägnar som varit död i 700 år?
För att…kärlek, va?
Det finns hopp för er, Fletcher.
Så du har fem bröder?
Och du var enda barnet. Hur var det?
Mina föräldrar var väldigt passionerade människor. Galna i varandra.
Det var alltid så…
Rart?
Pinsamt.
Förklara, tack.
De hånglade jämt.
Det är ju jättegulligt.
Och äckligt, faktiskt.
De satte ribban omöjligt högt.
Men jag var säker på att väntade jag bara länge nog
var jag förutbestämd för ett romantiskt liv.
Okej. Nu ska du få höra.
Ödet är en fantasiskapelse.
-Och en rätt missriktad en. -Förklara, tack.
Jo, låt oss säga
att jag träffar en tjej i Verona.
Och vi blir jättekära.
-Det skulle du kalla "ödet", va? -Ja.
Men det betyder ju att jag inte hade nåt med det att göra.
-Resultatet var förutbestämt, eller hur? -Det är ju så ödet funkar.
Men…hur kan det vara romantiskt?
För lyfter man ut valet ur ekvationen
är vi ju bara marionetter i kosmiska trådar
som dras mot sitt förutbestämda mål.
Men säg att det finns, vadå, fyra miljarder kvinnor i världen?
Och jag väljer en framför alla andra.
Det…
…är romantiskt.
Ja.
Här är vår bil till Garda.
-Ringde du en Uber? -Bättre upp.
Helvete!
Du måste ju smaka.
Si, Charlie. Min mamma recept.
-Mia mamma. -Uberto!
Ricottan är hemligheten.
Jaha, så jag har berättat om mina föräldrar
och deras pinsamma kärleksyttringar.
Dina, då?
Mina föräldrar var normala. De hatade varann.
Nej, det är inte sant.
Pappa älskade mamma.
Han var faktiskt helt galen i henne.
Hon var vacker. Alltså, det sa alla.
Men det är lustigt, jag kände alltid som en desperation i honom.
-Oron att förlora henne. -Gjorde han det?
Ja.
Det gjorde han.
Och jag vet fortfarande inte om han hade rätt hela tiden, eller…
…om hon bara ledsnade på att han förväntade sig det.
Som en självuppfyllande profetia.
Jag insåg då att styrkan i ett förhållande
ligger hos den som bryr sig minst.
Ett sorgligt sätt att tänka.
Ja, det är väl det.
Välkommen till Castelo di Caruso.
-Helt otroligt. -Ja, men låt dig inte luras.
-Carlo Caruso har skulder upp över öronen. -Stackare. Hoppas att han klarar sig.
Nu glömmer du visst varför vi är här.
Där är han.
-Är det ägaren? -Ja.
Otrolig vinmakare, men en usel affärsman.
Signor Fletcher.
Ursäkta, killar.
Ciao, Carlo.
-Buonasera. -Buonasera.
Carlo: Här är min vän Julie.
-Buonasera, signorina. -Buonasera. Er vingård är så vacker.
Grazie. Och dyr i drift. Vi har svårt att täcka kostnaderna.
Som jag sa till signor Fletcher måste vi höja priset eller avskeda alla.
Har du studerat vårt bud?
Mina chefer vill ha svar i morgon, annars går de till Marco Petrucelli.
Hans amarone är inte ens Superiore DOC.
Ja, jag håller med dig.
Men du har fått ett anbud. Okej?
Fletcher!
Ojsan. Jag får lov att gå och säga hej.
-Ja, jag kan visa Julie runt, om… -Ja, tack.
-Grazie. -Tack.
Ursäkta mig, men din pojkvän är en haj.
Si, men han är inte min pojkvän.
Sa jag nåt roligt?
Nej, det är bara det att ibland är man sist om att veta.
Kom.
Vingården har varit i min släkts ägo i nästan 800 år.
Vi har druvorna i blodet.
Jag är bara en bonde som försöker hålla deras arv vid liv.
En skål för god tur. Det behöver jag.
Gott, va?
Gudomligt.
För dig kanske, men för Charlie är det värt 18 euro.
Va? Det är ju vansinne.
Ja. Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag kan köra på säkerhet och ta budet.
Eller riskera allt…
…och följa mitt hjärta.
Har jag lärt mig nåt sen jag kom till Verona
så är det att l'amore trova una via.
Det är alltid trevligt att träffa en gammal mästare.
-Grazie, Charlie. Vi ses nästa år. -Grazie, vi ses nästa år.
Oj.
Visst är det vackert?
Ja. Otroligt.
Där är du ju. Jag började tro att ni två hade rymt.
-Carlo lät mig smaka på hans amarone. -Visst är den god?
Himmelsk.
Himmelsk vet jag väl inte precis, men…
Jo. Himmelsk.
Du tände en eld i mig, Julie.
Min amarone är den bästa i Verona, nej, i hela Veneto.
-Dra inte iväg nu, Carlo. -Nej.
Julie: Grazie.
-Charlie? -Ja?
-Ingen affär. -Ingen…?
-Ciao! -Vänta.
Va?
Just det.
-Vad sa du till honom? -Jag sa bara sanningen.
Vad skulle det vara bra för?! Jösses, cheferna lär få frispel.
Se det från den ljusa sidan: Du utnyttjade honom inte. Känns det inte bra?
Jo.
-Skulle du vilja dansa? -Dansa?
Det vet du.
Jag kan inte.
Okej. Visst.
-Förlåt, det är bara… -Du behöver inte förklara.
Det är okej.
Jo, så här är det…
Överraskning!
Cassie?
OMG! Du skulle se din min.
-Vad gör du här? -Kikar förbi på väg till Parisvisningen.
Hur kom du in?
Klättrade upp på balkongen, det klarar vem som helst.
Jag heter Cassie. Och du?
Julie.
-Hej! -Hej.
Silvio dubbelbokade, så vi har delat villan.
Så hemskt.
Alltså, OMG. Vilken grej!
Ja.
Charlie har säkert berättat om mig.
-Vi ska… -Vi har ju paus.
Det var så du sa när du drog.
-Evigheter sen! -14 dagar sen.
Nyss, än sen.
Charlie och jag har haft vår beskärda del av drama.
Ihop, slut, ihop, slut. Förlovade.
Visst är den vacker?
Gratulerar till förlovningen.
Jaha, nu är vi tre i villan.
Charlie ska just flytta.
Ja.
Devins fru fick ett barn.
Så jag tar över hans rum på Due Torri.
Due Torri! Veronas bästa hotell.
Jag har aldrig fattat varför Charlie hyr den här gamla kåken år efter år.
Kom över på en drink sen!
Nej, jag har en tidig rundtur i morgon.
OMG. En rundtur?
Du är urgullig!
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
Hejdå, Charlie.
"En rundtur"? Kan du fatta?
Charlie?
Julie!
Vänta.
-Vänta! -Vadå?
Jag skulle just berätta om henne.
Alltså, vi har det lite jobbigt.
Du behöver inte förklara nåt.
Hela den här veckan, den betydde inget.
-Det tror du inte på. -Du vet inte vad jag tror.
-Du vet ingenting om mig. -Gör inte så här.
Jag vill aldrig mer prata med dig.
Ring mig inte. Messa mig inte.
Nästa gång din telefon inte ringer? Då är det jag.
Det lät bättre i huvudet.
Här, ta alltihop.
-Grazie, signore. -Grazie.
Nu börjar det likna nåt.
Bokar du bord till i morgon kväll, Charlie?
Charlie!
-Boka bord. The Yard. -Visst. Ja, så klart.
Du kan bjuda in din huskompis om du vill.
Hon lär inte komma.
Jag tror att hon kan vara lite kär i dig.
Stackaren.
Hon såg ut som en kramsjuk valp.
Nej, prosecco.
Jag kan beställa upp champagne om du vill.
Ingen fara. Jag tar ett bad.
Ledsen. Inga oliver i dag.
Charlie?
Hej, Julie.
Brandon.
Alltså, jag…
Jag fattar inte vad du gör här. Du behövde ju utrymme?
Jo, jag…
Jag fick ju utrymme.
Och när jag fått det ville jag bara fylla det med dig.
Jag blev rädd, Julie.
-Jag blev rädd och var korkad. -Fortsätt.
Det går bra.
Jo, när jag fått lite tid att tänka blev allt…ja, så uppenbart?
Du stämmer.
Mina föräldrar älskar dig, syrran älskar dig.
Alla på jobbet frågar om dig, "hur mår Julie?" "Var är Julie?"
Du, då?
-Va? -Hur känner du?
Hur känner du för oss?
Jag är ju här. Eller hur?
Tanninerna är lite tajta. Det kommer att öppna sig snart, säg två år.
Då ses vi kanske om två år.
-Grazie. -Tack. Hör av dig.
Visst.
Du hade rätt hela tiden, Julie. Verona är ju helt hänförande!
Var är vi?
Stället fick bästa betyg på Trip Advisor, du kommer att älska det.
Hej.
Prenotazione?
-Ledsen… -Har ni bokat bord?
-Jaha, nej, det har vi inte. -Jag beklagar, men vi är fullbokade.
Jag såg lediga bord på uteplatsen. Vi kanske kan ta ett av dem?
Vi har som sagt fullt. Ni kanske kan pröva en av restaurangerna på torget?
Ingen fara. Tack så mycket.
Julie?
Gud.
OMG!
-Helt otroligt! -Hej.
-Och vem är han? -Det här är min…
…Brandon.
Eller Brandon, helt enkelt.
-Han kommer inte att tro det. -Hjälp.
Gissa vem som kom!
Julie och Brandon.
-Är du Brandon? -Japp.
Och vem är du?
Det här är Charlie.
-Jag heter Cassie. Har ni redan ätit? -Nej, det finns tydligen inga bord.
Ja, så…
Ni kan väl sitta med oss?
Nej.
Var inte fåniga, vi är två och har ett bord för fyra.
-Går det verkligen bra? -Kom igen, sätt er!
Okej.
Jaha, hur känner ni varann?
Charlie och Julia tvingades dela en villa. Visst är det lustigt?
Va? Det sa du inget om.
Kan du tänka dig? Vara fast med en främling i en hel vecka!
-Nej. -Jag kan inte tänka mig nåt värre.
Vill ni se vinlistan?
Ja!
Nån är visst törstig.
-Så du överraskade henne? -Japp, precis som du.
OMG, är det inte lustigt?
-Brandon överraskade Julie! -Många överraskningar blir det.
Som folk som duschar och drar på gamla kalsonger.
Vad jobbar du med?
Jag är distriktsåklagare i Saint Paul.
Advokat, det var imponerande. Visst, Charlie?
Det låter mycket roligare än vad det är, det är 90 % byråkrati.
Det kan ju Charlie utan och innan, visst?
Han arbetar för Londons största vinimportör.
Det är mitt drömjobb. Man dricker vin hela dagarna.
Men han sitter större delen av tiden i sitt lilla ömkliga bås.
-Vad kallade du det? -Övningskistan.
Just det!
-Vad gör du då, Julie? -Hon är lågstadielärare.
OMG, så sött!
-Vilken ålder är det? Fem? -Nej, det är förskola.
Tredjeklassare är faktiskt åtta/nio år.
Inte så gulliga, va? Det är väl en rätt jobbig ålder?
Alla tandgluggar.
Men några söta finns det väl.
De är söta.
Nej, man häller inte upp vin så där, vinet behöver syre.
Om man tar… Okej, visst, häll i alltihop. Varför inte? Det är ju också bra.
Heja, Julie!
-Önskas det nåt mer? -Ja.
-Kan jag få en flaska till och ett sugrör? -Hon skojar.
Det gör hon inte.
Vad gör du då, Cassie?
Vänta, låt mig gissa: Du är modell.
Alltså, jag har varit modell.
Så klart.
Men alla visningar och haute couture, det är bara så trist.
Så jag skapade mitt eget varumärke.
Vi visar en ny linje på Paris Fashion Show nu i helgen.
Vi är bara några år, så vi har en del växtvärk,
men med lite tur hoppas vi gå med vinst nästa år.
Cassie är ödmjuk. De hade ett uppslag i Vogue förra månaden.
Gratulerar!
Alltså, australiska Vogue.
Lägg av, finns Vogue där?
Alltså, det är bara…det är inget.
Så klart det är. Ni är ju helt klart…
…"över-koala-fierade".
Brandon är också ödmjuk.
Han är den yngste distriktsåklagaren nånsin i Twin Cities.
Näst yngsta.
Och han var college football-stjärna.
-Heja, Gophers. -Och…
Han…
…kör Audi.
-Nej, men, grattis. -Ja, grattis.
-Jag trodde att du körde Volvo. -Skål för Brandon.
Ursäkta, visst är du Julie?
Jag sa ju det.
Ursäkta att vi stör. Vi ville bara säga att du inspirerar oss.
Jag gick just genom ett hemskt uppbrott.
Men din dagbok på Julias vägg var som om du talade till mig.
-Jag ger inte heller upp om kärleken. -Så fint.
-Brandon är ett kräk. -Ett jättekräk.
Lång historia.
-Var stark. -För oss alla.
-Heja! -Hejdå.
-Vad pratade de om? -Om mig?
-Känner de dig? -Varför är jag ett kräk?
-Räddad av sugröret. -Herregud.
In bocca al lupo.
Men…
-Det är så… -Okej…jag tror att det är dags nu.
Nej, bara…så.
Det var väldigt trevligt att äta middag med er.
Nu ska vi gå.
-Lycka till med visningen, Cassie. -Tack.
Och lycka till…med det där.
Så, kom nu.
Den bristroligheten var visst tunn.
Herregud.
Snacka om…underlig.
Ja.
Ja, det är hon.
Jag är lite full.
Ingen fara, jag har dig.
Så där.
Är det den? Bakom oss?
Japp.
Det var där Julia ropade på sin Romeo.
Vad var det hon sa?
-Du kommer att skratta. -Nej då.
Jag lovar.
"Romeo…
…Romeo…
…varför är du Romeo?
Förneka din familj.
Välj bort ditt namn.
Eller svär bara…
…att du älskar mig."
…trista Verona.
Cassie?
Det räcker.
Men min tiramisu, då?
Nej.
Det räcker.
Vänta, menar du allvar?
Ja.
-Ursäkta. -Nej, ursäkta mig: Gör du slut med mig?
-Chockerande, jag vet. -Jag fattar inte. Du får ingen som jag.
Det var lite poängen.
Jag säger att det var mitt beslut, att det var jag som bröt upp.
-Ja, absolut. Vem skulle betvivla det? -Att jag ledsnade på dig.
-Att jag behövde nån mer stimulerande. -Mitt jobb var en återvändsgränd.
Jag deppade hela tiden.
-Bra. -Behöver du fler skäl? Jag har massor.
-Nej, jag klarar mig nu, tack. -Så bra.
Så…vad tänker du göra nu?
Jag funderar på att köpa lite mark nånstans i Toskana.
Göra vin. Förlora alla mina pengar och må bra för en gångs skull.
Jaha…
Lycka till.
Det lär du behöva.
Okej, hej.
Julie?
Dumma jäkla katter.
Julie Hutton: Vill du gifta dig med mig?
Brandon?
Ja?
Är jag underlig?
-Va? -Det är okej om du gör det.
Alla är ju underliga på sina sätt.
Man måste bara hitta den som matchar ens underlighet.
-Visst. -Är du med?
Japp.
Nej.
Ledsen, Julie. Jag har ingen aning om vad du pratar om.
Jo.
Jag vet.
-Jag trodde att det var det här du ville. -Det trodde jag också.
-Men vad gjorde jag för fel? -Det var inget du gjorde.
Det var jag.
"EN GRAV`å, NEJ, EN LYKTA…
FÖR HÄR VILAR JULIA,
OCH HENNES SKÖNHET GÖR DETTA VALV TILL EN BALSAL FULL AV LJUS."
Cassie?
Brandon!
OMG!
-Hej! -Hej.
Hur är det? Var är Julie?
-Vi bröt upp. -Lägg av?
Vänta, ska du höra: Jag friade i går kväll och hon sa nej.
Hon frågade om jag tyckte att hon var…underlig.
Så jag kan nog vara den mest patetiska spillran i Verona.
-Ska vi slå vad? -Va?!
-Lägg av. -"Kärlekens stad", va?
Hur kan Charlie släppa en kvinna som du?
-Jag vet, jag är inte i hans liga. -Inte ens i samma sport!
Jag tar en drink innan jag åker till flygplatsen. Vill du slå dig ner?
-Ja, det vore fint. -Härligt.
Okej.
Ja, du vet hur man säger:
"Sörj inte att det hände: Le för att det är över."
-Vad önskas? -Två glas prosecco, tack.
Charlie.
-Charlie! -Ciao, Silvio.
Hur är det?
Jaha… Hur var din vistelse i La Villa Romantica den här gången?
Magnifico.
Jag sa ju det: Ödet.
Jo…
Dessvärre inte.
Julies pojkvän kom till stan i går eftermiddag och i går kväll förlovades de.
-Jag beklagar. -Ja.
-Vad ska du göra? -Vad menar du?
Har du inte lär dig nånting i La Villa Romantica?
L'amore trova una via.
-Dags att fara hem? -Si, Uberto.
Och hur blev vistelsen? Var Verona som du hoppades?
Mer.
Jag…
Jag glömde en sak.
Okej.
"Säg mera, ljusa ängel."
Charlie.
"Du som svävar så praktfullt där i mörkret
där över mig.
Som ett bevingat sändebud från himlen
när han på ryggen av ett söndagsmoln seglar för vinden över luftens vågor."
Vad gör du här?
Jag bröt med Cassie.
För jag är kär i en annan.
Grejen är…att vi hade nog rätt båda två.
Det finns nog ett öde ändå.
Men…
…man måste fortfarande välja om man accepterar det.
Och jag väljer dig.
Varför det?
För att jag saknar att skratta med dig.
Och att strida med dig.
Och jag saknar verkligen att äta fejkhäst med dig.
Och…
Jag vet att du är förlovad, jag såg er i går kväll.
Så jag vet att jag förmodligen är sent ute.
Men…
Om du inte känner likadant…
…så vore det en större tragedi än "Romeo och Julia".
Hans underlighet matchade inte min.
-Så Silvio hade rätt. -Ja.
Kärleken finner en väg.
En sak är säker.
Han får helt klart fem stjärnor.
Brava, bella!
Undertexter: Henrik Brandendorff