Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
НЕТФЛІКС ПРЕЗЕНТУЄ
Майже всі вбивства пов'язані з коханням.
Відомо, що половина вбивств скоюються чоловіком або партнером.
І мотивом майже завжди є ревнощі й пристрасть.
Саме тому я ніколи не вірив у теорію випадкового наїзду.
Думаю, Крістіан сидів там, у темряві під дощем,
чекаючи на свою дружину Леонору.
Тебе попереджають про геть усе. Куріння, алкоголь.
Та не про найбільшу небезпеку з усіх.
Любов має приходити з письмовим попередженням.
«Кохання вбиває».
Це не доведено. Хіба його засудили за те, що він її переїхав?
Ні. І це я винен.
Ні! Ти розкрив стільки справ, тату.
Але ця досі мене переслідує.
Можливо, це був нещасний випадок. Певності немає, адже так?
За три ночі до того, як її переїхали.
О 3.55 ранку
Крістіан отримує повідомлення.
Хто це?
З роботи.
Хто це з роботи пише тобі о четвертій ранку?
Пітер.
Гаразд?
Може, заснемо нарешті?
-Можна твій телефон? -Вимкнути його.
-Ти серйозно? -Так.
Хочеш перевірити мої повідомлення?
Ні. Я просто хочу знати, хто шле тобі повідомлення о цій порі.
-Я не хочу. -Чому?
-Бо… -У тебе хтось є?
-Що? Ні. Гей, у чому річ? -Чому ти поводишся, наче в чомусь винен?
Я…
Я сонний, Леоноро. Ти розбудиш Йогана.
То покажи мені.
-Ні. -Чому?
Бо… Це питання принципу.
Треба довіряти одне одному. Ми домовлялися.
Ну, зараз я тобі не довіряю.
Тобі доведеться.
Покажи.
-Не можу. -Чому ні?
Бо це Пітер, гаразд?
У нього є дехто.
Там про неї. І я пообіцяв йому… Я присягнувся, що це залишиться між нами.
-Ти вже мені сказав. -Так. Дякую.
Тепер можеш показати.
Там є ім'я цієї жінки. Ти теж її знаєш.
Мені начхати, кого трахає Пітер. Покажи мені.
Що ти… Гей! Ти що… Зупинися. Відпусти!
Крістіан вчився на майстра, та потім вивчився на інженера.
Він і його друг Пітер заснували будівельну компанію
й швидко досягли великого успіху.
У юності Леонора була дуже талановитою музиканткою.
Вона виграла кілька конкурсів як скрипалька,
і її прийняли до Королівської академії музики.
Але їй довелося покинути кар'єру, коли їхній син Йоган сильно захворів.
Він роками боровся за життя, та врешті почав одужувати.
-Доброго ранку. -Доброго.
Чотирнадцять цілих дві десятих кілометра.
Моє волосся, мамо.
Доброго ранку.
Тату, ти мене везеш?
Так, якщо допоможеш із багаттям на сонцестояння.
-Забудь. Поїду автобусом. -Гей, друже. Допоможи старому.
Ну…
Я відвезу тебе.
Справді? У мене сьогодні багато страв. Дякую.
Вибач за вчорашнє.
Ні, я був дурнем.
Віднести в ремонт?
-Він уже старий. -Мені все одно треба помити машину.
Магазин телефонів поруч з автомийкою. Там можуть полагодити.
-Мамо, ходімо. -Так.
Забий, я його викину.
Дякую.
Гаразд.
Наближається переддень сонцестояння, а ми єдина країна,
де спалюють на сонцестояння відьом, звідки в нас ця традиція?
Обговоримо це після новин.
Мамо, ми можемо підібрати Марту?
Хто така Марта?
Просто подруга зі школи.
Ой.
Марта.
Так.
-Привіт. -Привіт.
Доброго ранку.
-Рада тебе бачити. -Я теж.
«КОЛІБРІ АРКІТЕКТЕР» БУДІВНИЦТВО ПЕДАГОГІЧНОГО КОЛЕДЖУ
-Доброго ранку, босе. -Доброго ранку! Доброго ранку, Стіне.
-Гарна попрацював учора. -Дякую!
Дякую тобі!
-Доброго ранку. -Доброго.
-Ксенія прийшла? -Так. Вона десь там.
Крістіане?
Податкова хоче перевірити наші рахунки.
-Усе добре? -Так, сподіваюся.
Наскільки глибоко?
Бухгалтер каже, звичайна перевірка. Випадкова вибірка.
То нащо мені казати?
Домовилися ж, якщо це щось важливе…
-Рутина — це щось важливе? -Як давно ми знайомі?
Довірся мені.
До вечора.
-Ти виголосиш промову? -Ну, не ти ж.
Алло? Так. Дякую за дзвінок. Річ у…
Привіт.
У мене втомлений вигляд?
Ти…
найвродливіша жінка, яку я бачив.
Правда.
Пташки розбудили мене о четвертій.
-Так, я здогадався. -Я тебе розбудила?
І не лише мене.
Був такий скандал.
Ти не прочитав мої повідомлення?
Ні, я не встиг.
Ти не встиг?
Що ти написала?
Що вона написала?
Що Крістіан має вирішити
до їхньої зустрічі.
Чи він вибрав її?
Її чи дружину.
Ультиматум.
-Кого він обрав? -Можу лише здогадуватися.
Коли я побачила, як ти посміхаєшся мені, я подумала, ти вирішив.
А ти навіть не прочитав.
Я вирішив. Справа лише в тому коли.
Ти говориш це вже пів року.
-Йоган видужує. -Так.
Скоро він буде без милиці.
-І ти потрібен родині. -Я маю бути поруч із ним.
Він мій син. Ти тут ні до чого.
-Не грайся зі мною, Крістіане. -Я ніколи нікого не кохав так, як тебе.
Це лише слова!
Те, що я написала, не жарт.
Я хочу дітей, хочу все.
Я теж.
Але в належний час.
Гей!
Ми можемо зайти в біса далеко.
-Золоте миття, будь ласка. -Покласти 100 крон на карту?
Я лиш хочу золоте миття за 79 крон.
Картки починаються зі 100.
Якщо внесете 300, отримаєте 20 % знижки на всі миття.
-Я можу купити золоте миття? -Ми продаємо лише карти.
У такому разі золоте миття коштує не 79. Воно коштує 100.
Ну, картка залишається у вас. Наступного разу докладете ще трохи…
Наступного разу в мене лишиться 21 крона, якої не вистачить на миття авто.
Докладете ще грошей.
Мінімум 100 крон?
Так.
Це буде 121 крона. Після наступного миття лишається 42 крони.
-Я хочу внести 200. -Гаразд.
-Ось. -Дякую.
Куди лише люди не впускають телефони…
Каналізація, туалети. Що завгодно.
Я впустила свій, коли пішла поплавати.
Там були важливі повідомлення, які я ще не прочитала. Не знаю…
Я все ще можу їх прочитати, так?
Так, думаю, ми можемо їх відновити. Дайте мені хвилинку.
Зараз гляну…
Так… Він зареєстрований на Крістіана Гольма.
Це точно правильний номер?
КОЛІБРІ АРХІТЕКТЕР САМОТНЯ
-Алло? -Так, це мій чоловік.
Він купив абонемент.
Гаразд. Так. Послухайте… Боюся, я не маю права.
Вам треба…
Привіт?
Я тут, нагорі.
Де Йоган?
Він у Марти.
-Марта? -Так.
Щось новеньке, так?
Пам'ятаєш нас у його віці?
Тобі лиш виповнилося 20.
Застібнеш?
Готово.
Давненько в нас не було?
Треба сходити в душ перед виходом. Я обіцяв Пітеру прийти раніше.
Ти ж його знаєш.
Дякую. Друзі, ділові партнери, гівнюки…
Послухайте…
Я впевнений у цьому.
Світ має змінитися.
Нам треба жити по-новому, якщо хочемо, щоб через 50 років світ існував.
Ці зміни можуть прийти з будь-якого місця.
У нашому випадку це була Ксенія,
яка переконала мене й Пітера, що педагогічний коледж, який ми будуємо,
завдяки вуглеводно-нейтральній енергії має бути автономним.
Усі використані матеріали повертаються в природу, якщо будинок більше не треба.
Таке бачення вимагає сміливості.
Візіонерського й інноваційного мислення.
І Ксенія саме така,
не схожа ні на кого іншого.
Ну ж бо. Вклоніться їй.
Ксенія Міккельсен, пані й панове, наш зірковий архітектор.
Дякую всім.
-Будьмо. -Будьмо. Нумо розважатися.
Гаразд.
Усе гаразд?
Що таке?
Просто стомилася.
Гарно ж?
-Добре, так? -Так.
-Усе гаразд? -Так, просто не виспався.
Це вік. Знайоме відчуття.
Кіме? Коли ви з Анетт розлучалися?
Як ти їй сказав?
Зустрів когось?
-Ні. Усе не так. -Господи! Ні, я не…
Так я їй сказав. Але це не дуже приємно.
Зізнатися важко. Але для них це на краще.
Для жінок. Справді. Мертві стосунки нікому не потрібні.
-А Анетт? -Ну, у неї зараз все чудово.
Вона… Вона вирішила вчитися далі.
Якщо хочеш почати все спочатку, раджу їй сказати.
Прямо.
Що швидше, то краще.
Спочатку це нелегко.
Але потім стає краще, так?
Просто чудово.
Коли я сказав…
Два роки приходив з роботи додому з думкою: «Так! Я вільний!»
Це було в біса круто. Я тішився: «Так! Свобода! Дякую!»
-Заткнися. -Але це правда.
Ти бовдур. Такий дурень.
Леоноро…
Мені потрібен… час подумати. Гадаю.
Останні кілька років я дуже зайнятий. Я…
Почав втрачати себе.
Ти розумієш?
Ти казала, що теж незадоволена.
Що ми віддалилися…
Хвороба Йогана вимагала багато уваги.
У тебе є інша?
Річ не в цьому. Річ у нас.
Я більше не бачу себе частиною цього.
То іншої нема?
Ні.
Я бачила вас вчора, Крістіане.
У кабінеті Пітера.
Я бачила, як ви…
Вона подивилася мені прямо в очі.
Що за людина так робить?
Мені… дуже…
шкода, Леоноро.
-Я цього не хотів. -Не хотів?
Ти ведеш дружину на вечірку й трахаєш коханку.
Скільки це триває?
Я не хочу тебе кривдити.
Леоноро…
Ніколи не хотів.
Мене можуть заарештувати за твою фінансову аферу,
навіть якщо ти втечеш із нею.
Я говорила з нашим адвокатом сьогодні. Я співучасниця.
Хіба я піду в поліцію й розповім їм, що ти шахрай.
Чекай. Ти…
Мені довелося це зробити, щоб врятувати нашого сина.
Ти геть божевільна?
Га? Він би помер, якби не ці операції в США.
Я пропонувала взяти позику.
-Ні. -Я могла повернутися на роботу.
Я тобі казала. Навіть 15 років тому, коли я могла продовжити кар'єру.
Твою кар'єру? Гаразд.
Цього було б не вистачило, Леоноро. І хто б доглядав за Йоганом?
Так! Цікаво! Може б ти це робив?
Ні! Бо я мусив заробляти гроші. У нас була угода.
Саме так. У нас була угода.
І я пожертвував кар'єрою заради цієї угоди.
Ти працював, а я дбала про Йогана. Ми робили те, що було треба. Разом!
І з чим я лишаюся?
Ти стільки всього можеш. Ти…
Ти можеш вчити.
Вчити?
Ти геть нічого не розумієш.
Я навіть не можу бути заміною.
Скрипалька мого віку, яка не грала 20 років.
Я від усього відмовилася!
А ти жалієш себе,
бо закохався й хочеш усе покинути.
Мені треба думати про себе.
Ти про що?
Я піду в поліцію. Я мушу.
І що ти їм скажеш? Ми зробили це заради сина. Разом!
Я тебе не зупинятиму.
Але я не опущуся, як дружина Кіма.
Знаєш, де вона працює?
У клятому супермаркеті.
Зі мною такого не станеться. Не після всіх моїх жертв.
Я теж жертвував!
Гарував. Пожертвував стовбурові клітини Йоганові!
Полежав на столі дві години.
-Мене могли покалічити. -От як ти це бачиш?
Що пожертвував собою, бо в якійсь брошурі написано,
що ризик ускладнень один відсоток?
Я була поруч із цим хлопчиком і чула його кожний подих від народження.
А тепер я виявляюся співучасницею злочину, який тебе збагатить!
Гей. То річ у грошах?
-Бо ми можемо домовитися… -Ні. Річ не в грошах.
Річ у нашій угоді.
Нашому пакті. Ти, я і Йоган. Ми були разом.
Ми всі відмовилися від чогось заради цієї угоди.
Одна з речей, від якої ми відмовилися, — свобода.
Якщо ти підеш зараз, я думатиму лише про себе.
Ось і все. Це не щоб тебе покарати.
Цікаво, чи кохатиме тебе Ксенія після п'яти років у в'язниці.
Мені треба зрозуміти питання.
-Я нервую. -Нервуєш? Не запізно для цього?
Скажемо їм, що ми щойно виявили помилку.
-Помилку? -Так. Помилитися легко.
-Ми дізналися… -Ні. Ми порушили закон.
Ми маніпулювали курсом і розбагатіли.
Дізнайся, чи можна повернути гроші.
Я тобі все віддам.
Кому, у біса, ми їх повернемо?
Ми впливали на курс, щоб заробити. Ми нікого не пограбували.
Завжди краще самому здатися.
-Це тобі були потрібні гроші. -А ти не заперечував, так?
Пробач.
-Ти щось недоговорюєш? -Ні.
Нічого не виправлятимемо. Триматимемо язика за зубами, добре?
Так.
Крістіане?
Гаразд.
Як у нас справи?
Я їй сказав.
Кінець.
То ти і я?
Звісно.
Ти і я.
Крістіане, я знаю, зараз важко.
-Можна попросити про маленьку послугу? -Так, звісно.
Мама сьогодні в місті зі своїм хлопцем. Вона тут нечасто буває.
Я дуже хочу вас познайомити.
Сьогодні?
Добре?
Так, звичайно.
Я кохаю тебе.
І я тебе кохаю.
Це буде велике багаття, так?
Набагато більше, ніж те, що Пер із хлопцями розвели торік.
-Крістіане? -Що?
-Багаття. -Так.
Удома все коту під хвіст?
Ну, справи не дуже добре. Не дуже.
Леонора, вона…
Не відпустить мене.
Це не їй вирішувати, так?
Вона дещо знає.
Ти про погрози?
-Зі мною теж так було. -Що ти робив?
Насправді нічого. Вона пішла до давніх друзів.
Вони її підтримали, поговорили з нею.
Змусили її повірити в нове, краще життя без мене.
Але Леонора майже нікого не знає.
-Йоган забирав увесь її час. -Має бути хтось, кому ти можеш подзвонити.
Вона не хоче ні з ким говорити.
Але ти не можеш і кинути її, і підставляти їй плече.
Знайди якусь давню подругу, яка може її підтримати.
Тату, звідки ти знаєш, що Леонора пішла за ним?
Завдяки вежам мобільного зв'язку.
Можна побачити, як вони їдуть власними авто. Одне за одним.
Крістіан поїхав до міста, щоб знайти давню подругу Леонори, Кассандру.
Боже мій.
Я ледве тебе впізнала. Скільки років минуло?
Я навіть не знаю. -Це були хрестини?
-Скільки років Йоганові? -Скоро 18. Завтра випускається.
Збожеволіти. 18 років!
Ти відтоді не говорила з Леонорою?
Ні разу. Найкращі подруги, і раптом нічого.
Леонора завжди була або-або.
-Ти або з нею, або ні. -Так.
Від неї просто не підеш.
У якому сенсі?
У неї був хлопець колись давно.
Майк.
-Вона тобі про нього розказувала? -Майк? Ні, не думаю.
Просто…
Він помер.
Гаразд…
Там, де ми росли, це була така сумна історія.
Ні, вона не розказувала.
Жахлива історія.
Він упав зі скелі.
Помер миттєво.
Я мало що знаю. Мене там не було.
-Але вони зустрічалися? -Так. Вони були парою. Потім…
Кажуть, він хотів кинути Леонору.
Що він був з іншою того вечора.
Хто каже?
Розумієш… Чутки. Це маленьке містечко.
Гаразд, і що це за чутки?
Що Леонора його штовхнула…
Ну, це вже геть божевільно.
Так.
Слухай…
Чоловік, за якого я вийшла,
мав дітей від…
Виявилося, що він кохав іншу жінку 12 років.
Вона теж була заміжня.
У них був наче…
таємний шлюб.
Я нічого не знала.
Ми закохуємося. Одружуємося…
Але одне одного не знаємо.
Мені дали добру пораду, коли я розлучалася.
Розлучення — це ділова угода.
Гроші, будинок, діти.
А інший бік угоди —
погрози, викриття.
Хто що каже дітям?
Хто завинив?
Краще мати з чим торгуватися.
Як звали дівчину, з якою зустрічався Майк?
Алло?
Привіт, це Соня.
Соня. Дякую за дзвінок.
-У мене лише кілька хвилин. -Нічого.
Кассандра сказала, ти, можливо, бачила когось, коли Майк загинув?
-Можеш розповісти? -Це було радше відчуття, розумієш?
Відчуття.
Гаразд.
Але ти можеш розказати, що сталося?
Ну, ми…
Ми влаштували вечірку.
А потім ми з Майком, ми… Розумієш…
-Так, між вами щось було? -Так. Ми були дуже закохані.
Ви куди?
-Майку. -Що?
Що ти бачила?
Я точно не знаю,
але мені здалося, що за нами хтось стежив.
Ти бачила Леонору?
Можливо.
Ніколи не забуду той крик.
Але ти її бачила? Так чи ні?
Так.
Я була така впевнена.
Того вечора.
Це була Леонора.
Ти сказала поліції?
Соня все розповіла поліції.
Я все переглянув.
-Що у звіті поліції? -Леонору допитали.
Вони з Майком нібито розійшлися.
В одному інтерв'ю Соня сказала, що бачила Леонору.
У наступному вона вже не впевнена.
Але Леонора весь вечір репетирувала в академії.
Її викладачку допитали.
Вони нічого не знайшли.
Алібі Леонори підтвердилося.
Вибач.
Так.
Так, вип'ємо за це.
Ти йдеш на пробіжку?
Збирай речі.
Я хочу, щоб ти пішов!
Добре. Але ти не здаси мене поліції.
Цього не буде, так?
Леоноро, я говорив із твоєю давньою подругою.
Кассандрою.
Вона розповіла мені про твого колишнього хлопця.
Майка.
Вона сказала…
він хотів тебе кинути, бо зустрів когось іншого.
Соню.
Але потім…
він раптово помер.
Кажуть, ти його вбила.
Нікому не можна тебе кидати.
Ти геть збожеволів.
-Ти сам себе не чуєш? -Я не кажу… Просто…
Гадаю, тобі треба з кимось поговорити.
Тобі потрібна допомога.
Це ти трахаєш іншу.
А потім поширюєш давню плітку про те, що я вбила свого хлопця.
Це називається демонізацією.
Це тобі потрібна допомога.
То ти збираєшся?
Я не можу. Якщо ти здаси мене поліції.
Якщо хочеш залишитися, мусиш порвати з нею.
Подзвони їй зараз.
Я хочу це почути.
Добре. Так.
Тоді я дзвоню в поліцію.
Ти не можеш зраджувати мені, а потім занапастити мене.
Леоноро, зупинися. Будь ласка.
Навіщо це тобі?
Навіщо тобі я, якщо я кажу,
що кохаю її?
Ти справді думаєш, що річ у тобі?
Йдеться про щось більше, про важливі речі, які ти забув.
Про сім'ю.
Востаннє кажу, або подзвони їй, щоб покінчити з цим,
або я дзвоню в поліцію.
І Ксенія відвідуватиме тебе в тюрмі, скільки захоче.
Леоноро…
Я благаю тебе.
Тоді зроби це!
КСЕНІЯ
Крістіане.
Мама тебе полюбила.
-Привіт, Ксеніє. -Я тебе ледве чую.
Привіт.
-Крістіане? Ти там? -Я…
Крістіане? Ти там?
Я не можу.
Я знаю. Я знаю, що це несправедливо щодо тебе.
Але…
Але я кохаю її.
Вона для мене єдина.
-Забирайся. Геть. -Я не…
-Відпусти! -Геть.
-Заспокойся, Леоноро. -Геть! Іди зараз же!
-Геть! -Спокій…
-Забирайся! -Леоноро! Подумай про Йогана.
Що буде з ним?
Ти його більше не побачиш. Ніколи!
Як гадаєш, на чиєму боці він буде?
Геть!
Ось! Ми міняємося машинами.
Відтепер це мій «Мерседес». Мій дім! І мій син!
Тварини такі самі.
Коли вибору не залишається.
Коли тварину загнали в кут,
вона нападе.
Думаю, він пішов спершу до офісу.
Лишив телефон. Переконався, що прибиральниці його бачили.
Такі речі.
Дуже винахідливо як для злочину на ґрунті пристрасті.
Дехто так може.
Навіть у відчаї й втративши все,
їм вдається зберігати спокій. Це механізм виживання.
Інстинкт. Коли більше нічого не відчуваєш,
крім одного…
Ненависті.
АВТОМИЙКА
Кляте стерво.
-Привіт. -Привіт.
Ви досі тут?
-Треба кава. Усю ніч працюватиму. -Молодець. Добраніч.
-Добраніч. -Добраніч.
Привіт, тату.
Ти вдома?
Так. Завтра випускний іспит.
Справді?
Так. Усе гаразд?
Так, звісно.
Мушу тебе запитати. Останній іспит і все таке?
І ти отримуєш
кашкет й усе інше.
Так.
Ти бачив маму?
Усе добре?
Так. Просто був довгий день. Піду в душ.
Гаразд.
Чому ти тут?
Що відбувається?
Що з тобою?
Ти передумав?
І ти порвав із нею?
Що змінило твою думку?
Я…
Привіт, мамо.
Привіт, котику. Не знала, що ти вдома.
-Ти давно вже тут? -Кілька годин.
Завтра о десятій.
Я в курсі. Усе гаразд?
-Ти голодний? -Мамо, годі метушитися. Усе добре.
Добре.
Що ж. Піду в душ.
Я геть убита. Мій новий маршрут майже 20 кілометрів.
-Твій новий маршрут? -Так. У лісі. Там так гарно.
Хіба нам не було добре разом?
Так.
Може, ти хочеш щось спробувати?
Щось нове?
Ти про що?
Можемо щось купити.
Може, якісь іграшки.
Хочеш?
Так.
Чому ти тут?
Може, поговоримо про це завтра?
Це був…
важкий вечір для нас обох.
Ти все ще мене хочеш?
Так.
Йоган у сусідній кімнаті. Він досі не спить.
Маю переконатися, що це серйозно.
Що ти її забув.
Вибач. Вибач, ми можемо просто…
Дай мені шанс, добре?
Можна я просто… Може, я просто пригорну тебе?
Згодна?
Візьмемо мамину.
Чому?
-Ну, бо вона… -Гей…
Ти не попрощаєшся з мамою?
Я поспішаю.
Мені не можна побажати синові удачі?
Добре.
-Щасти. -Дякую.
Поміняймося назад.
-Привіт. -Привіт.
Чули, що вчора ввечері переїхали жінку?
-Що? -На тій небезпечній ділянці за поворотом.
-Який жах. -Тату.
Їдьмо.
-Мушу… -Звісно. Поговоримо пізніше?
-Хіба це не жахливо? -Прямо на повороті?
-Так. -Учора ввечері?
Так. Не дуже пізно.
Кажуть, це був наїзд. Як можна таке чинити?
Ким вона була?
Матір'ю трьох дітей на пробіжці.
.-Хіба не жах? -Так.
Я зазвичай тут бігаю.
Так. Так, добре. Так. Ні.
Ні, не треба. Нічого. Так. Гаразд, па-па.
Голґере, був дощ, тому я відправлю криміналістів додому.
Ти її бачив.
Ти говорив із нею?
Пізніше.
На випускній вечірці сина.
ГУДОК — І П'ЄМО!
ОДИН ГУДОК = ОДИН КОВТОК ТРИ ГУДКА = БУДЬМО!
Скажи, у мене зменшилася голова?
Твоя майже якраз.
І пасує тобі більше.
-Де ти її знайшла? -У підвалі.
-Це Пітер. Ти… -Так.
Крістіане?
Це поліція.
-Вітаю. -Вітаю.
Обходимо будинки, сподіваючись знайти когось, хто може допомогти.
Так. Йдеться про жінку, на яку наїхали.
-О. Так. -Так.
Ви були позавчора вдома о 10:30 вечора?
Позавчора?
Хіба не тоді ти пізно повернувся додому? Йоган казав…
О, так. Я працював допізна в офісі.
Коли повернувся?
-Мабуть, десь о… О котрій? -Не знаю.
Привіт! Двері відчинені.
-Пітере. -То де мій хрещеник?
Він надворі. Йогане, поглянь, хто тут.
-Привіт, друже. -Привіт!
-Вітання. -Ти щось бачив?
-Ні. -Може, чув щось?
Боюся, що ні.
-Дзвоніть, якщо пригадаєте щось. -Авжеж. Я вас проведу.
-Гарно розважитися. -Дякую.
КСЕНІЯ: ТИ ПОДЗВОНИШ?
ЧОМУ НЕ ВІДПОВІДАЄШ?
ГАРАЗД, ЗАБУДЬ. ЯКЩО ТИ ТАКИЙ…
-Що там таке? -Що?
Ти здаєшся трохи…
Того вечора я порвав із Ксенією.
Я не хотів їм казати, щоб вони і її не допитали.
Ти був із нею того вечора?
Так, недовго, а потім я повернувся додому. Я ж сказав!
Я думала, ти подзвонив їй із машини.
Ми їдемо.
Треба заспівати пісню! «Дякуємо батькам». Нумо.
Дякуємо батькам
Дякуємо за Йогана й пиво
Ми йдемо пити Ми йдемо пити
Будемо блювати під кожною огорожею
І питимемо, поки не впадемо
За монолітами
МИ ЛЮБИМО ТЕБЕ
МИ СУМУЄМО ЗА ТОБОЮ
МИ ЛЮБИМО ТЕБЕ
МАМА НА НЕБЕСАХ
Так.
Добре. Дякую. Так, я розумію. Але спершу я мушу дізнатися ваше ім'я.
-Я хочу здати… -Ви не бачите, що я зайнятий?
Доведеться зачекати.
Прошу, сідайте.
Так. Що ви казали?
І о котрій це було? Можете сказати приблизно?
Так.
Гаразд. Але ми… Так.
Але якщо ми запишемо між 9:30 і 11:00, це має бути…
ЙОГАН: У БІСА ЧУДОВА ВЕЧІРКА, ТАТУ. ДЯКУЮ ТОБІ ЗА ВСЕ.
Поліція досі розшукує водія, який наїхав на жінку,
і особливо білий фургон,
який, на думку свідків, міг мати румунські номери.
Поліція боїться, що водій втік з країни.
Якщо ви володієте інформацією,
яка може допомогти в пошуках, будь ласка, зв'яжіться з поліцією.
Уряд і партії, які його підтримують, домовилися, хто…
АВТОМИЙКА
Я так і не зрозумів, чому Леонора почала підозрювати Крістіана.
Але вона якось здогадалася.
Ти пам'ятаєш, як продав мені цю картку?
Ви математикиня.
Так. Я внесла 200 крон і купила золоте миття за 79.
Отже, мало б лишитися 120 крон. Їх немає.
-Ви використали картку двічі. -Ні, це не так.
Першого разу 15-го о 9:27. Другого разу 17-го о 22:18.
Минулої середи?
Йогане?
Крістіане?
Можеш підійти?
-Де Йоган? -Надворі. З Мартою.
-Хочу поговорити… -Я хотіла помити машину.
Не могла повірити, як швидко ти її вимазав.
Я так здивувалася, що на картці немає грошей.
Наполягала, що в середу нею не користувалися.
І знаєш що?
Я настільки вперлася,
що касир знайшов для мене запис із камери.
Він надіслав його.
Поглянь.
Ти хотів мене вбити!
Це мала бути я.
Ми заберемо дещо в… Що відбувається?
-Ти схожий на божевільного. -Гей.
Мені треба поговорити з мамою. Почекаєш надворі?
-Це був лікар? Я знову хворий? -Ні. Гей. Треба з нею поговорити.
-Іди. -Ви розлучаєтеся?
Мамо? Усе гаразд?
Привіт.
-Як ти? -Привіт, Марто.
Привіт.
Ходи.
Стій.
Не підходь до мене.
Сусід у саду. Я кричатиму.
Ні, Леоноро. Я не… Можеш, будь ласка, заспокоїтися?
Заспокоїтися?
Ти хотів мене вбити!
-Ні. -Ти…
-Ти вбив невинну жінку. -Ні. Ні, я…
Я дзвоню в поліцію.
Чекай. Ми можемо просто поговорити? Можеш почекати секунду?
Я не… Почекай. Хіба ми не…
-Алло? -Зачекай хвилинку. Я…
Це Леонора Гольм. Ви були в нас удома вчора.
-Я поговорю з… -Про наїзд.
-Просто поговорімо. -Так, це номер 23.
Алло. Дружина подумала, що варто подзвонити.
Це я…
Я бачив той фургон.
Так, іноземні. Румунські, здається. Пробачте. Можна я вам передзвоню?
Чекай.
-Віддай телефон. -Я тебе не чую.
-Мені потрібен мій телефон! -Я тебе не чую.
-Зайдемо всередину? Будь ласка. -Я не піду з тобою в той будинок.
-Леоноро. Заспокойся. -Ти намагався…
-Ти… -Ми можемо…
Пробач.
Подумай про Йогана.
А ти про нього подумав?
Що він житиме без матері?
Ви подзвонили Леонорі. Залиште повідомлення.
Трясця!
Тату, що відбувається?
Тату…
Я люблю тебе. Ти це знаєш?
Ти ж це знаєш?
У чому річ?
Гей, можеш зробити мені послугу?
-Що? -Іди до своєї кімнати й чекай.
Чому? Хто стукає у двері?
Роби, як я кажу.
Зробиш, добре?
Іди.
Можна зайти?
Може, на вулиці?
Мій син усередині. Не хочу травмувати.
Нам дзвонила твоя дружина.
Так.
Кажеш, це були іноземні номери?
Фургон.
Ну, я…
я бачив його краєм ока.
У нас було багато крадіжок. Тому ми пильнуємо за іноземними фургонами.
Звідки він?
Фургон.
Не певен. Здається, з Румунії.
Чому саме з Румунії?
Через номерний знак.
Я БУДУ В «L'EPUISETTE» О 21:00.
Що на тому знакові?
«RO». Там написано «RO».
Я знаю, що ти думаєш. У нього був такий винуватий вигляд.
Але мені було потрібні докази.
Ти знаєш, чому ми тут зустрічаємося?
Я багато думала останні кілька годин.
Я зважила кожен твій злочин на…
Як це назвати…
Терези правосуддя?
Трьом дітям-сиротам, безумовно, буде краще,
якщо ти сядеш за ґрати довіку.
-Так. -Але я не суддя.
Передусім я Йоганова мати.
Він єдине моє звершення в житті.
Я пожертвувала всім, щоб він був щасливий.
Якщо сядеш до в'язниці
за шахрайство й убивство, усе це було марно.
І в мене виникає проблема.
Моє життя завжди буде під загрозою.
Що?
Ти намагався мене вбити. І спробуєш ще.
Ні, я не буду.
Ні.
Я не…
Я б зробив усе, щоб цього не було.
Леоноро. Скажи, що робити?
Зроби з нею те, що хотів зробити зі мною.
Із Ксенією. Поки вона дихає, моє життя в небезпеці.
Бо я загроза. Для тебе.
Вибач, я маю зрозуміти. Ти хочеш, щоб я… Я маю…
Годі, Леоноро.
Я тоді з глузду з'їхав.
Розумієш? Ти погрожувала мене здати.
Я б тебе ніколи не здала.
Я просто не хотіла програти. Не так. Не їй.
Обіцяю, я ніколи не торкнуся тебе.
Я думаю лише про Йогана. Про його порятунок.
Це можливо, лише якщо ти зробиш з нею те, що хотів зі мною.
Ми розділимо тягар. Це буде наш проєкт.
Раніше це був лише твій проєкт. Щоб позбутися мене.
Тепер ми позбудемося її та загрози нашим стосункам.
Я буду твоєю спільницею.
Бо я знаю.
Це буде наша таємниця.
Припини. Негайно. Припини.
Зупинися!
Навіщо ти взагалі це кажеш? Ти геть збожеволіла? Я не…
Подумай про Йогана.
Це лише збільшить ризик, що мене викриють.
Йоганові з цим жити.
Він втратить батьків, і це зруйнує його життя.
Ти верзеш казна-що!
Гаразд, дивися.
Послухай.
Зупинися.
Леоноро, ти верзеш дурниці.
Подумав би про це раніше, перш ніж намагатися вбити його матір.
До того ж це питання планування.
Виявляється, ти в цьому майстер.
Тобі потрібне алібі.
Як мені тієї ночі.
Тієї ночі, коли Майк упав зі скелі.
Я знала, що в нього є інша.
Я це відчувала.
Він стояв там. Прямо біля краю.
Йому не було страшно.
Він просто…
здивувався.
Привіт.
Я збираюся замкнути на ніч. Зачиниш вікна, коли підеш?
-Це лише здогадки, так? -Думаєш?
Дивися сюди.
Учителька Леонори весь вечір її чула, але не бачила.
Звучить як алібі.
Вуаля.
У вас буде королівський люкс.
Це наш найкращий номер.
-Яка краса. -Так.
-Вам ще щось потрібно? -Коли зачиняється спа?
-О 22:30. У вас купа часу. -Дякую.
Ти готовий?
Щоб ніхто не побачив, як ти звідси йдеш.
-І, Крістіане? -Так.
Пильнуй за часом.
Повідомлення. Це має бути схоже на пограбування.
Ти зможеш, любий.
Ти вже це робив.
Пам'ятаєш?
Як гарно. Саме те, що нам потрібно.
Пора.
-Привіт, можна зайти? -Забирайся.
Ксеніє.
З мене досить. Ти не писав мені вічність. Це кінець.
Мій єдиний син щойно закінчив школу. У Леонори був нервовий зрив.
-Дай мені шанс. -Помрій, Крістіане.
Я не твоя іграшка. Забирайся.
Якого біса ти робиш? Ти збожеволів? Відпусти!
Я кохаю тебе.
Ксеніє?
Я нікого не кохав так, як тебе.
Усе гаразд?
Привіт, Ксеніє. Це скло розбилося?
Ні. Усе гаразд. Я просто незграба.
-Добраніч. -На добраніч.
Я дзвоню з королівського люксу. Ми вирішили замовити їжу в номер.
Звучить добре. На початок креветки.
Чекайте, чоловік кличе з ванної.
Він передумав. Холодний томатний суп для початку.
Де тебе чорти носили?
Стільки всього сталося.
Наллєш мені?
Чого ти хочеш?
Давай, що є.
ЛЮБА КСЕНІЄ
Крістіане.
Я НЕ МОЖУ. ПРОБАЧ. МОЯ СІМ'Я ДЛЯ МЕНЕ ВСЕ.
-Заходь. -Обслуговування номерів.
Швидко. Час вилазити з ванної, Крістіане. Принесли вечерю.
-Можете підписати тут? -Так.
-Дуже дякую. -Я дам тобі чайові. Хвилинку.
Крістіане?
Треба чайові для офіціанта.
Здається, у мене в штанях є. У сірих.
Вони на ліжку.
Добре.
-Це не обов'язково. -Знайшла.
Що ж…
Дуже дякую.
Смачного.
Я відчуваю.
Як ти дивишся на мене.
Ти найгарніша людина, яку я бачив.
Ксеніє?
Усе гаразд?
Агов!
З тобою все добре?
Знала, що ти не зможеш.
-Привіт. -Привіт.
В усьому будинку не знайшли жодної ДНК й жодних відбитків пальців.
Білизну теж щойно змінили.
Її комп'ютер, гаманець і телефон теж зникли.
Ми отримали ордер і доступ до останніх повідомлень.
Знаєш, що там було?
«Люба Ксеніє. Я не можу. Пробач.
Моя сім'я для мене все».
Це схоже на слабкодухого чоловіка.
Це був він?
Крістіан Гольм.
Леоноро.
Любий, ти вдома.
Я з ними поговорю, якщо не знаєш, що сказати.
Ходімо.
Ми тобі, певно, набридли вже за ці дні.
Що вам потрібно?
Крістіане, ми тут стосовно жінки, з якою ти працюєш.
Ксенія Міккельсен.
Може, нам краще поговорити наодинці?
Ні, усе гаразд.
Схоже, заміський будинок Ксенії пограбували.
Сусід почув щось підозріле.
Ми не змогли її знайти, і було оголошено про її зникнення.
Ми допитуємо всіх, з ким вона контактувала.
Я про це нічого не знаю. Пробачте.
Але ти днями їй писав?
У неділю?
Так.
Я порвав із нею.
У нас був роман.
Як довго?
Трохи більше року.
Ми з Крістіаном разом понад 20 років.
Наш син серйозно хворів. У нас були важкі часи.
У нас обох були романи.
Злети й падіння трапляються в тривалому шлюбі.
Не знаю, чи ви це розумієте?
-Ви одружені? -Так.
Дружина померла минулого року.
Ти написав Ксенії пізно ввечері в неділю.
-Де ти був? -Ми були на спа-курорті.
У Конґеброґ'ярдені.
Можете перевірити.
Так.
Що думаєш?
Вона жива?
Бачив, щоб хтось повернувся після 20 діб?
Так. І через 20 років. Але я запитую.
Ксенія жива?
Ні.
Але навіщо забирати труп,
якщо це вбивство під час пограбування?
Тіло могло привести до вбивці?
У них щойно був секс.
-Перевір маленькі порти вздовж узбережжя. -Працюємо. Ми знайдемо тіло.
Підійми собачий патруль, щоб обшукати ліс.
Вони поїхали.
Ми це зробимо. Разом.
Заради Йогана.
І заради нас.
А як же тіло?
Отож-бо.
Де, у біса, тіло?
Як далеко до озера?
Кілометр у тому напрямку.
Треба довго тягнути тіло. Ми б знайшли сліди.
Гаразд, розділімося.
Ви ідіть у напрямку дороги, а ми підемо до озера.
Потім він іде до…
Це поліцейські собаки. Вони шукають зниклу жінку.
Розпалимо багаття?
Та ні. Зараз лише восьма. Ще надто рано.
-Згідно з прогнозом буде дощ… -Так. Пізніше.
Може, розпалиш?
Гей, друже.
Зачекай. Ти цього не зробиш без мене.
Хочу розпалити до дощу.
Так, гаразд. Добре.
Крістіан хоче, щоб ми розпалили зараз…
Будьмо, тату.
Спокійно.
Ходімо по краю води.
-Дай мені бензин. -Авжеж. Боже, як смердить.
Ми, мабуть, прихопили кілька їжаків.
Досить уже.
Дай ще одну.
-Спокійно. -Пошукаємо на березі.
Є запальничка?
Ні. Візьми одразу кілька.
Ходімо далі.
Голґере, це глухий кут.
Ми любимо нашу країну
Коли священні різдвяні вогні
Зірка на дереві Іскорка в оці
Коли навесні, кожна пташка Над полями і пляжами
Виводить голосом Привітні трелі
Твоє слово — наша пісня На кожній дорозі й вулиці
-Вибачте. Можна й мені подивитися? -Так, звісно.
Тату, навіть якщо спалити тіло, залишаться кістки.
-Кістки розкладаються при 1200 градусах. -Так.
Але тепер ти маєш те, що можна покласти в сумку. Решти нема.
ПРОДАНО
Привіт.
-Уже час. -Нарешті.
Човен із Зеландії затримався. А ви як? Готові?
Так. Тато весь час намагався мене відмовити.
Ти такий романтик.
Я просто реаліст.
Люди думають, щастя в шлюбі.
Я не заперечую. Можливо.
Але усе може бути.
І не забувай, ти легко можеш опинитися
в обіймах ворога.
Який у мене вигляд?
Люба моя. Ти найгарніша жінка у світі.
Жоден чоловік на Землі тебе не заслуговує.
Ти мене взагалі не слухала?
Я лише кажу, що кохання куди небезпечніше, ніж люди думають.
Щойно одружишся, може статися що завгодно.
Ти готова до цього?
Так.
Я готова.
Переклад субтитрів: Людмила Речич