Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Suntem în 2015, ‎dar măritișul încă e considerat
‎un soi de realizare supremă a femeii.
‎Eu n-am căzut în capcana asta.
‎Oamenii preferă să simtă ‎că țin cuțitul în mână.
‎M-am aruncat în ea.
‎Dar chefii profesioniști preferă…
‎Nu mă ațâță îndeobște tacâmurile,
‎dar mă mărit peste șase săptămâni, asta e.
‎- Deci e mai tăios? ‎- Înfiorător de tăios.
‎Și nu e ieftin, dar e o lamă superioară.
‎Scumpule, nu ne putem începe căsnicia ‎cu lame inferioare.
‎V-ar trebui un cuțit ‎pe care să-l țineți comod în mână.
‎Cum vi se pare Zwilling?
‎Revino-ți, nebuno!
‎Pare mai greu.
‎Are instinct bun.
‎Fiind minionă, ‎Miyabi vi se va părea mai ușor de mânuit.
‎N-am mâncat la prânz șase ani ‎ca să-mi spună păcăliciul ăsta „minionă”.
‎„Minione” li se spune ‎fetelor scunde și grase.
‎Știu bine. Așa am fost eu.
‎- Scrie-i mamei tale că ne-am înregistrat! ‎- Bine.
‎Luke Harrison al IV-lea: ‎lacrosse în Divizia 1 la Colgate,
‎kitesurfing la Nantucket și schi la Vail, ‎căci Aspen e nașpa cu parveniții.
‎Îmi spune „iubi” ‎cu cele mai bune intenții.
‎- Hai, iubi! ‎- Da.
‎Deja are dreptul să se însoare ‎cu o insectă blondă cu sânge norvegian,
‎cu un nume androgin ca Landry sau Devon,
‎care mi-ar mirosi coțcăria de la distanță.
‎Mergem la o pizza?
‎Cine ești și ce ai făcut cu logodnica mea?
‎Nu sunt de viță aleasă,
‎dar am ceva ‎ce nu-ți dă niciun fond fiduciar.
‎Vigoare.
‎În lumea lui Luke, e simplu.
‎Muncești cu pasiune, ‎urăști bebelușii, fie ei și drăguți,
‎ai câteva secrete murdare
‎și ești veșnic recunoscătoare ‎că Luke le știe și tot te iubește.
‎Mama întreabă dacă-s gata invitațiile.
‎Da. Când aprob eu fontul.
‎- Când aprobi tu fontul? ‎- Da.
‎- Când aprobă Ani fontul. ‎- Mulțumesc.
‎Cică trebuie să iasă ‎cu șase săptămâni înainte.
‎- Doamne, doar atât mai e? ‎- Da.
‎Da, chiar așa e.
‎Ați terminat?
‎- Da, puneți-le la pachet! ‎- Sigur.
‎- Budă. ‎- Bine.
‎Cândva, cineva mi-a zis că sunt o fiară.
‎Un pas greșit, și va afla și Luke.
‎Puteți s-o luați. Mulțumesc.
‎Doamne! Ce-i asta?
‎Chelnerița a vărsat suc ‎pe pizza și pe rochia mea.
‎Aoleu…
‎Nu-i nimic, iubi. Da?
‎Hai, te ajut eu!
‎Te iubesc, scumpule!
‎- Doamne! M-am ghiftuit. ‎- Abia ai ciugulit ceva.
‎Bine, poate că-i ascund unele lucruri,
‎dar nimeni nu mi-a mai oferit ‎atâta siguranță.
‎Bravo, mănânci carbohidrați!
‎Vreau să vă văd leoarcă de transpirație!
‎Nu e așa de rău ‎încât să nu mai rezistați zece secunde.
‎Nouăsprezece minute? Unii au servicii.
‎Eu nu, dar unii au.
‎Azi nu se poate să întârzii.
‎- Azi te vezi cu regizorul de documentare? ‎- Da.
‎N-o să întârzii sub ochii mei.
‎Nell Rutherford mă dădăcește ‎din primul an de facultate.
‎Știu, nu mergi cu metroul.
‎Doamne! Nu. Nu-mi place deloc.
‎Bine. Sunt cu tine.
‎Nell e blondă naturală, cu fond fiduciar.
‎Eu am fost copil defavorizat și silitor.
‎Ambele ne urâm rădăcinile.
‎- În weekend vine mama ta, nu? ‎- Da.
‎A fost de trei ori la outletul TJ Maxx
‎ca să-și găsească haine pentru proba mea ‎de la Sacks Fifth Avenue de pe 5th Avenue.
‎Care e antonimul lui „legendar”?
‎Bun. Fontul ăsta mi se pare ‎că te reprezintă cel mai bine.
‎Ce? „Only You Pro”?
‎Tu l-ai alege?
‎Eu nu mă mărit ‎până nu avem o femeie președinte,
‎așa că o să aflăm la un moment dat.
‎Încă mi-e teamă să nu greșesc.
‎Cu măritișul?
‎Nu, oare Only You Pro e font de ștoarfă
‎care nu știe bunele maniere la masă?
‎Doamne! Nu există font de ștoarfă!
‎Doamne, mă sufoc!
‎Dumnezeule!
‎- Nu te neliniști! ‎- Doamne!
‎E ceva normal. Se întâmplă tot timpul.
‎Avem o întârziere…
‎E un fleac.
‎…din cauza traficului.
‎Vă mulțumim.
‎Te simți bine? Gata! Vezi?
‎- Urmează 34th Street-Herald Square. ‎- Ne mișcăm.
‎- Doamne! ‎- Bine.
‎Eleanor Whitman, venită de la ‎Atlantic
‎ca să eleveze revista de modă ‎la care lucrez.
‎Cum a fost în weekend?
‎Am alergat kilometri prin Williams-Sonoma.
‎- Williams-Sonoma? ‎- Da.
‎Ar trebui să-ți cauți ceva ‎la Scully & Scully, dacă poți.
‎Ai lui Luke ar aprecia.
‎Ce căcat e Scully & Scully?
‎Sunt obsedată de Scully & Scully.
‎De acolo am aplicele din dormitor.
‎Eleanor scrie despre subiecte cu greutate,
‎precum decalajul salarial ‎și femeile din Afganistan.
‎Eu sunt la altă redacție ‎la fel de importantă.
‎Stilul dumitale, dră FaNelli,
‎este inegalabil.
‎Mă doare falca după ce l-am citit.
‎Asta ne vinde revista.
‎După cât se pare, plăcerea bărbaților ‎e de importanță globală.
‎Un studiu recent ‎din ‎Jurnalul sănătății publice
‎a arătat că anul trecut ‎30% din victimele agresiunii sexuale
‎au plătit 940 de dolari ‎pentru confirmarea violului.
‎E cât un salariu.
‎Mă gândeam la titlul ‎„Costul real al agresiunii sexuale”.
‎Lavandă. Vomitiv.
‎Ce ziceți de asta: ‎„Când violul e mai scump decât chiria”?
‎Cu asta ajungem la ‎The Today Show.
‎Dră FaNelli, zi-mi ceva vulgar ‎cu care să vindem revista!
‎Bine.
‎Ceva vulgar…
‎Un nou studiu din ‎Jurnalul de kineziologie
‎a arătat că respirația nazală ‎susține performanța sportivă
‎și e folosită de atleți de top din lume.
‎„Cinci săptămâni ‎până la un sex oral olimpic:
‎respiră ca atleții ca să prestezi ‎mai mult și mai adânc decât fosta!”
‎Ești o dublă binecuvântare pentru mine!
‎- Ai ciorna până vineri? ‎- Da.
‎Mulțumesc, oameni buni!
‎Vino cu mine!
‎O să-ți apară numele ‎pe coperta ‎New York Times Magazine.
‎Sub al meu, dar bate orice cadou de nuntă.
‎Sunt la un pas de a deveni Ani Harrison,
‎redactor plin la ‎New York Times Magazine,
‎o persoană respectabilă.
‎Fiindcă sar peste prânz, pot să ocup ‎biroul lui Eleanor când am nevoie.
‎Cândva, o să am un birou pe colț, ‎cu propria mea panoplie nesuferită
‎de trofee prestigioase ‎și, sincer, cu aspect de falus.
‎Până atunci, mă prefac a fi importantă.
‎Inelul a fost al bunicii lui Luke.
‎Scuzați, al lui „buni”.
‎Mi-a zis că pot să-l montez cu diamante,
‎chestie la mare modă acum.
‎Exact de-asta nu o s-o fac în veci.
‎Am de gând să transmit un mesaj clar.
‎Asta e o moștenire de familie.
‎Nu avem bani și atât. ‎Ne tragem din familii cu bani.
‎Să vedem ce poți!
‎Bună! Mă bucur să te revăd.
‎Scuze că te-am târât până în centru!
‎Mersi, Katie! Zi-i lui Benjamin ‎să dea grafica la articolul cu salariile!
‎Ce articol?
‎Unul ingenios, ‎inventat acum ca să mă dau mare!
‎Știe Penelope.
‎- Ia loc, te rog! ‎- Mulțumesc că m-ai primit.
‎Știu, ai spus ‎că n-ai participa la documentar acum,
‎dar între timp ‎a intervenit ceva destul de important.
‎Fostul tău coleg, Dean Barton, ‎a acceptat să i se ia interviu.
‎Ține-te bine, FaNelli!
‎Normal. Își promovează noua carte.
‎A vorbit în fața Congresului, ai văzut.
‎De 200 de ori.
‎Nu.
‎Despre controlul riguros ‎al armelor de foc în Pennsylvania.
‎Inelul. Arată-i inelul tău!
‎Mă tem că în vara asta ‎m-au absorbit planurile de nuntă
‎și inițiativa revistei ‎în campania lui Hillary.
‎Nici nu-mi imaginez cum e ‎să se comenteze și acum, după atâți ani.
‎A fost cumplit ‎atacul armat de la liceul tău.
‎Și încă suscită interesul publicului
‎fiindcă au rămas ‎multe întrebări fără răspuns.
‎Lumea vrea să știe. ‎Ai fost eroină sau complice?
‎N-am fost implicată.
‎- De ce zice Dean că da? ‎- Nu știu.
‎Nu vrei să te exprimi?
‎Dră FaNelli! Văd că te simți ca acasă.
‎Când vin, vreau câteva titluri ‎pentru articolul cu orgasmul simultan!
‎LoLo Vincent, ‎redactor-șef la ‎Biblia femeilor.
‎Aaron Wickersham, cineast.
‎Exact! Ți-am văzut scurtmetrajul ‎la festivalul din Toronto.
‎Ești armăsarul ediției din decembrie?
‎Lucrez la un documentar ‎despre violența cu arme de foc în școli.
‎Sper să pot vorbi…
‎Nu spune!
‎…cu TifAni.
‎Mereu uit că așa te cheamă.
‎„Ani” e mai concis.
‎Anul trecut ‎am investigat incidentul de la liceul tău.
‎Nu vreau să te supăr când spun asta,
‎dar am aflat o poveste cu totul diferită.
‎Pe cuvânt, doar caut adevărul.
‎Promit că demersurile noastre ‎nu te vor vătăma.
‎Câtă vreme îți spun ceva senzațional.
‎Îmi pare rău, ‎dar nu ai cum să-mi promiți așa ceva.
‎Dacă aș spune că te cred, Ani?
‎Mulțumesc.
‎IMAGINI CU DEAN BARTON
‎BARTON O ACUZĂ PE FANELLI ‎DE IMPLICARE ÎN ATAC
‎DESPRE DEAN BARTON
‎BIOGRAFIE - SCRIITOR - ACTIVIST
‎SUPRAVIEȚUITOR AL ATACULUI ‎DE LA ȘCOALA BRENTLEY, 1999
‎Zici că e un castel, TifAni!
‎Mă aștept la mașini mai frumoase ‎în Main Line. E o zonă simandicoasă.
‎Mamă…
‎Toți elevii ‎care au primit bursa asta de literatură…
‎Au ajuns la universități de top.
‎Știu că-s ca o moară stricată,
‎dar la facultate vei cunoaște oameni ‎care îți vor marca viața, TifAni.
‎În școala de stat ‎nu găsești oameni de calibru.
‎Bine, mamă.
‎Asta e! Acum începe!
‎Pa!
‎- Deja ești cea mai frumoasă din școală! ‎- Mamă!
‎În primele săptămâni la Școala Brentley,
‎am studiat diversele bisericuțe.
‎Erau elevii populari…
‎- Bună!
‎…elevii deștepți
‎și restul lumii.
‎Și profesorul mișto ‎care mi-a remarcat talentul.
‎„Holden e un povestitor inconsecvent,
‎cu o versiune despre adevăr ‎pe care nu te poți bizui.”
‎Am citat din excepționala lucrare ‎a drei TifAni FaNelli.
‎Bun-venit la Brentley! Felicitări!
‎E un geniu prins în sticlă
‎Încetează!
‎Mulțumesc.
‎Unicul lucru ‎pe care ei îl aveau și eu, nu?
‎Pedigriul.
‎Hilary!
‎- Dean! ‎- Adu-mi niște jeleuri!
‎Te ajut eu.
‎Nu folosi tava!
‎- Mersi! ‎- Da.
‎Bine.
‎Hai să stai cu noi!
‎Liam!
‎Peyton, ia asta!
‎- Salut, fată! ‎- Bună!
‎- Ce mai faci, TifAni? ‎- Să-mi bag, deja ai adjudecat-o!
‎I-am arătat ‎laboratorul de filologie, fraiere!
‎- Cât îți datorez, Finny? ‎- Finny?
‎Tif-Finny.
‎Stai liniștit!
‎Doar Dean ar primi mâncare ‎de la un elev defavorizat.
‎E o bursă de literatură.
‎- Disponibilă doar celor cu venituri mici. ‎- Liv…
‎Cu toate astea, ‎tu ești urmașa lui John D. Rockefeller,
‎și tot ai pierdut ‎premiul Salinger în fața…
‎Olivia nu mai e Rockefeller, ci Kaplan, ‎din cauza unei amenințări cu răpirea.
‎- A fost un calvar pentru ea. ‎- Doamne! Finny, ai grijă cu ăsta!
‎Sta-ți-ar jeleurile în gât, Dean! ‎Ce bou ești!
‎…controlul armelor, pe care ei îl văd ‎ca pe un efort de a-i priva de arme.
‎Am fost unul dintre ei, Rachel, ‎până mi-am dat seama
‎că propunerea noastră de lege ‎nu îmi periclita drepturile,
‎ci garanta că arma ‎care mi-a retezat măduva spinării
‎era înregistrată și pusă bine,
‎ferită de indivizi periculoși ‎și labili psihic, care…
‎De ce ne uităm?
‎Îți mulțumim…
‎Iar m-a căutat regizorul.
‎Ce vrea?
‎Dean ia parte la documentar.
‎Frumos!
‎E disperat să te convingă să participi.
‎Ești miezul. Singura care nu a vorbit. ‎Are nevoie de tine.
‎Ascultă…
‎Dacă simți nevoia, fă-o!
‎Dar nu trebuie să te justifici ‎în fața mea sau a celor care te cunosc.
‎Ce contează ce cred alții?
‎Ușor de spus. ‎Pe tine te iubesc toți, Luke.
‎- Vrei o veste bună? ‎- Da.
‎Te-au inclus la oferta cu Londra.
‎Firma îl mituiește să se mute la Londra, ‎unde o să fiu desculță și gravidă la anul.
‎E între primele șase ‎programe de master în arte frumoase.
‎Zău așa, Luke!
‎Programele alea sunt pentru albe ‎care nu pot face bani din scris.
‎Credeam că vei fi în extaz.
‎Chestia e că…
‎LoLo a zis azi că urmează să-și modifice ‎contractul cu ‎New York Times Magazine.
‎Îmi pare rău, dar a câta oară auzi asta?
‎Până nu propune ceva concret, ‎totul e o iluzie. Londra e reală.
‎E o ocazie reală pentru tine.
‎Bine. O să mă gândesc.
‎- Așa! Mă duc la alergare. ‎- Bine.
‎E un nou început, iubi!
‎BUN-VENIT LA BALUL ȘCOLII BRENTLEY! ‎TOAMNA 1999
‎- Bine! ‎- Așa!
‎Fiți atenți!
‎Doamne!
‎Liam execută dansul împerecherii.
‎Ce apetisant e acum!
‎Mișcă picioarele!
‎Peyton, fii atent!
‎- Ce mă-sa? ‎- Stai calm!
‎Ești dubios, du-te dracu'! Cară-te!
‎- Stai calm! ‎- Ce cretin!
‎- Zău așa! ‎- Îl omor.
‎Ce drăguț e!
‎Arthur, cred că am rămas gravidă.
‎Da. O să aveți nevoie de guvernantă.
‎De ce simt că ai făcut o nefăcută?
‎Ai promis că nu te ții de prostii.
‎Promisiunile trebuie încălcate.
‎Are alcool. Hai!
‎Arthur!
‎Încetează!
‎Vino cu mine urgent!
‎Hai cu mine!
‎Hilary!
‎Haideți! Nu vă opriți!
‎Fetelor! Dacă părăsiți incinta, ‎trebuie să-i anunț pe părinții voștri.
‎Mama știe că mă duc la Dean. ‎E prietenă cu dna Barton.
‎- Da. ‎- Tif doarme la noi.
‎- Sunați-o pe mama ei! ‎- Da.
‎Da, sunați-o!
‎Sunt aici.
‎Repede! Haideți!
‎Bună!
‎- Dle Larson! ‎- Nu!
‎Nu face asta!
‎O sună pe mama.
‎Ce piesă mișto!
‎Îi stă bine cu spatele gol.
‎Îi stă bine cu orice.
‎Și-a micșorat sânii, ‎dar umerii i-au rămas largi.
‎Fii soția mea!
‎Ce zici de o centură?
‎Îi trebuie niște podoabe. E prea simplă.
‎Dacă așteptai cinci secunde, ‎nu era cazul să-mi ponegrești rochia.
‎Nu i-am ponegrit rochia! ‎M-ai auzit tu ponegrind-o?
‎Vreți să epateze.
‎Nell înțelege.
‎Zilele trecute, la ‎Say Yes to the Dress,
‎o tipă de acolo
‎avea o fustă din tul, stil prințesă, ‎care se putea lega sau dezlega.
‎Nici Kate Middleton ‎nu a purtat așa ceva la nuntă.
‎Nici miresele minore și gravide din Ohio.
‎Mulțumesc!
‎Da, ea era cam în șase luni.
‎Dar tot e de preferat ‎în loc de „bolerinul” ăla.
‎Bolero!
‎Bolero…
‎Da, mai bea un pahar!
‎Ani…
‎Iartă-mă că sărbătoresc ‎cea mai mare zi din viața ta!
‎Mă duc la reduceri.
‎Nu puteți ieși cu paharul ‎din salonul mireselor.
‎Să nu mă omori, ‎dar sunt oarecum de acord cu ea.
‎Ești mai sexy de atât, nu?
‎Mă mărit în fața elitei coastei de est.
‎Nu vreau să-l fac de râs pe Luke ‎cu o rochie plină de paiete.
‎Să-l faci de râs pe Luke? Ce prostie, Ani!
‎Mai sunt cinci săptămâni.
‎Cum să-mi spui acum că am greșit rochia?
‎N-ai greșit-o. Tu nu greșești nimic.
‎Doamne! Destinde-te, bine?
‎Nu se poate, ‎când e aici țața asta de la țară.
‎Nu fi rea cu mama ta!
‎Îți vine bine croiala asta.
‎Îți mai subțiază talia, ‎față de restul hainelor.
‎E regizorul. Aaron.
‎Să lase mesaj!
‎Credeam că l-ai refuzat. De ce te sună?
‎L-am refuzat, dar voiam să știu, ‎în caz că mă răzgândesc,
‎când ar trebui să fiu disponibilă.
‎Ei, rahat!
‎- Ani! ‎- „Rahat” în sensul bun?
‎Vrei să-l demaști pe Dean Burton ‎și să arăți că e o javră ipocrită.
‎Rahat de digestie fără lactate!
‎Calitatea întâi!
‎Nu. Nu știu… Nu sunt pregătită.
‎Ce mare scofală?
‎Dean ține discursuri cu priză ‎în fața Congresului,
‎iar eu scriu despre satisfacerea ‎penisurilor cu prepuț.
‎Potrivit experților, ‎sunt mai sensibile decât cele fără manșon.
‎Atunci nu m-a crezut nimeni, ‎fiindcă eram o sărăntoacă.
‎Dacă fac asta, ‎trebuie să fiu invulnerabilă.
‎Să pot spune că lucrez la ‎New York Times,
‎că locuiesc ‎într-o clădire cu ștaif din Tribeca,
‎eu, Ani Harrison, soția ‎șefului echipei de lacrosse din Nantucket.
‎Să mă oripilez ‎că îl poate crede cineva pe Dean,
‎în timp ce îmi șterg o lacrimă ‎cu mâna asta anume.
‎Patru din cinci.
‎Nu că ai nevoie de ele ‎ca să fii credibilă.
‎Tu nu ai nevoie.
‎Eu am.
‎Chiar am.
‎Doamne, ce obraznici!
‎Sunt doar niște vânzători.
‎- Mă duc să dau un telefon. ‎- Bine.
‎- E-n regulă. ‎- Mulțumesc.
‎Inelul îi dă liberă trecere.
‎Bună! Mă bucur că ai sunat.
‎Mi-a părut rău ‎că am încheiat așa discuția.
‎Noul director ne lasă ‎să filmăm la sfârșitul lui septembrie.
‎Acum finalizăm programul. ‎Contăm pe tine?
‎- Drăguț, Spencer! ‎- Sună-mă când poți!
‎Scuze! Arăți exact ca fiica mea.
‎Mereu mă confundă lumea.
‎Dacă tot ești aici…
‎Aia.
‎Ai ochi bun.
‎Bună, Aaron!
‎Stau la Ritz-Carlton când vin acasă.
‎Excelent!
‎30 DE ZILE PÂNĂ SĂ-I SPUN ‎ACESTUI CĂPCĂUN POCIT „SOȚUL MEU”!
‎NU TE ÎNSURA CU PANARAMA NEBUNĂ!
‎NEPOTUL MEU, LIAM ROSS, ‎AR FI ÎMPLINIT AZI 32 DE ANI.
‎Ia uite, pisi!
‎Shoturi!
‎Haideți!
‎Da!
‎Îl vreau și pe ăla!
‎- Bine! Hai! ‎- Hilary!
‎- A venit mama ta. ‎- A venit mama. Futu-i!
‎- Tif, vii? ‎- Nu ți-o dau! Îmi pare rău, nu!
‎Tif!
‎Nu mă lasă să plec.
‎Finny, bea! Hai!
‎Hai! E casa mea, eu fac regulile.
‎Ani?
‎ȘTERGE COMENTARIUL
‎Tâmpiții de la conducere! ‎„Lindic” e interzis, dar „clitoris”, nu.
‎Bine.
‎Dar nu e nevoie să știi, ‎fiindcă nu mai lucrezi aici.
‎Mergem la ‎New York Times.
‎Da, să-mi bag! Ura!
‎Mulțumesc!
‎Bună seara! ‎Rezervare pentru patru persoane. Harrison.
‎E la ora 20:00.
‎- Bună!
‎- Ești binedispusă. ‎- Am o veste bună.
‎O invitată e la bar.
‎Îți spun pe urmă.
‎Poftim! Mulțumesc mult.
‎Ea e. Soția.
‎Bine.
‎Whitney.
‎- Luke! Bună! ‎- Mă bucur să te văd.
‎Andrew întârzie puțin.
‎- Ani, logodnica mea. ‎- Whitney.
‎- Îmi pare bine. ‎- Și mie.
‎Scuze, dar am stat închisă în casă ‎cu un bebe de 16 luni.
‎Are 16 luni?
‎Arăți extraordinar!
‎Luke zice că îmblânzesc soții.
‎Ai poze?
‎De parcă e greu. Doar te prefaci ‎că ele au inventat maternitatea.
‎Derulează!
‎În iad e un loc anume pentru mamele ‎care îți arată mai multe poze cu copiii.
‎Doamne! Uite ce ghemotoc scump!
‎- Uită-te! ‎- Drăguț! Îmi dați o bere?
‎El e soțul tău?
‎Din câte știu eu, da.
‎Scuze! Doamne, ce trafic infernal!
‎- Iată-l! ‎- Luke!
‎- Mă bucur să te văd. ‎- Și eu.
‎- Scumpo! ‎- Bună!
‎- Ea e Ani. ‎- Îmi pare bine! Andrew.
‎Domnule Larson, sunt eu! TifAni.
‎TifAni?
‎„Domnule Larson”? Ți-a fost profesor?
‎TifAni!
‎Nu te-am recunoscut. Arăți…
‎Ca și cum nu s-a întâmplat.
‎Puteți lua loc la masă.
‎Scuze! Stai așa! ‎Ți-ai schimbat numele sau…
‎Nu, ea e TifAni, ‎de când am plecat din Brentley.
‎Doamne!
‎- Îmi pare rău… ‎- Doamne!
‎- Pentru tot. ‎- E-n regulă.
‎- Ce ai pătimit e pur și simplu… ‎- Înțeleg.
‎Închide-i gura, Luke!
‎Ce rău îmi pare…
‎Dacă te încălzește cu ceva,
‎să știi că grație ție a intrat ‎generosul meu soț pe piața creditelor.
‎TifAni scria cel mai bine ‎dintre elevii mei.
‎Acum e redactor la ‎Biblia femeilor.
‎- Biblia femeilor? ‎- Da.
‎- Extraordinar! ‎- Mulțumesc.
‎O vreme a trebuit să mă ascund de mama.
‎„Trecutul nu moare. Nici nu e trecut.”
‎Pentru ce a zis Confucius!
‎Faulkner.
‎- Noroc!
‎Noroc!
‎Ani, spune-ne! Ce părere ai ‎de regizorul în blugi strâmți?
‎- Participi la documentar? ‎- Te-au convins și pe tine?
‎Sper că tu participi!
‎Da.
‎Era și timpul.
‎M-au prins la țanc.
‎După nuntă, poate ne mutăm la Londra.
‎- Londra? ‎- Da.
‎Luke va conduce ‎filiala BlackRock din Europa.
‎- Felicitări, Luke! ‎- Mulțumesc!
‎- Ce palpitant! ‎- Încă ne mai gândim.
‎O să poți scrie la revistă de acolo?
‎De fapt, tocmai am fost admisă
‎în programul de master de la Goldsmiths, ‎Universitatea din Londra.
‎Ca să predai, sper.
‎Destul, domnule Larson!
‎Uneori, parcă sunt o jucărie cu arc.
‎Dacă răsucești cheia, ‎îți spun exact ce vrei să auzi.
‎Deși i-ar fi fost foarte ușor,
‎dl Larson nu m-a făcut niciodată ‎să simt că mi-e rușine.
‎Bună!
‎Perechile noastre cheamă un taxi.
‎- Pot să-ți spun ceva? ‎- Bineînțeles.
‎Am primit o ofertă ‎de la ‎New York Times Magazine.
‎Bravo!
‎Nu e opera mea, ‎dar sunt mândru peste poate.
‎Mulțumesc.
‎Dar Londra și masteratul?
‎Văd eu.
‎Tif, știu cum merg chestiile astea.
‎Nu te complace!
‎- Mă bucur că faci documentarul. ‎- Mergi ca pe sârmă cu el.
‎N-are încredere în regizor.
‎Deci te complaci?
‎Acum pot să-ți zic „scârbă”?
‎Ar trebui să poți face orice vrei.
‎Bine. Mi-a făcut plăcere să te văd.
‎E pornit aerul condiționat?
‎Ar trebui să se răcorească.
‎Ai vorbit serios despre Londra?
‎Uneori, parcă aș fi încă o casetă ‎pe care o bifezi ca să pari realizată.
‎Nu-s un bou care nu-ți respectă cariera ‎fiindcă nu faci bani cât mine.
‎Știi asta, nu?
‎Te consider talentată și creativă ‎și ador asta la tine.
‎Și de asta vreau la Londra.
‎Cred că serviciul actual te limitează. ‎Sincer, poți mai mult de atât.
‎În 9 ani de carieră, am scris doar ‎despre mii de feluri de a atinge o sculă.
‎Fără LoLo, ‎nu primeam în veci oferta ‎New York Times.
‎- Ai primit-o? ‎- Da.
‎Cum e?
‎Atât?
‎- Da. ‎- Nici măcar 10% în plus.
‎- Nu merg la ‎New York Times ‎pentru bani. ‎- Am impresia că nu te apreciază.
‎Nu e ceva personal. ‎Nu mai sunt bani în publicistică.
‎Tocmai!
‎La Londra, ‎cu diploma de master, poți scrie o carte.
‎Ceva al tău, un capital.
‎N-ai vrea să fii cunoscută ‎pentru ce ai creat, nu pentru trecut?
‎Nu.
‎Vreau să fiu cunoscută ‎pentru ce am trăit cu adevărat.
‎Vreau dreptate. Numai asta mă preocupă.
‎Știu că ai meditat îndelung la documentar. ‎Nu spun să nu o faci, dar…
‎Dean a transformat suferința în ceva bun. ‎Oamenii îl respectă pentru asta.
‎Înțelegi ce spun.
‎Da.
‎Da. Ziarista cu muile ‎versus mântuitorul de arme.
‎Nu. Doamne, normal!
‎De-aș putea să scriu și eu ‎despre subiecte mai importante,
‎undeva unde să am influență ‎și să mă aplaude lumea,
‎poate aș avea o șansă ‎să fiu stimată cum e Dean!
‎Vai, de-aș găsi o cale ‎să lucrez în acest loc iluzoriu!
‎Ești furioasă. Nu pot vorbi cu tine așa.
‎Mor de cald aici!
‎Merg pe jos până acasă.
‎Mergeți mai departe, vă rog!
‎La naiba, Peyton!
‎Să-mi bag, încă n-ai terminat? Ce…
‎Dispari, Liam!
‎O să ne mai vedem, bine?
‎Ce mama dracu'?
‎Doamne! Nu pot să mă uit.
‎- Faceți ceva! ‎- Nu, tu să faci!
‎- E praf. ‎- Peyton!
‎Băga-mi-aș!
‎Căcat!
‎Ai grijă de gagică-ta, Liam!
‎Ascultă…
‎O să fie bine.
‎Ascultă! Haide, ești cu mine!
‎- Bună! Dean, vreau niște apă. ‎- Tu… ar trebui să dormi.
‎Dar îmi e foarte sete.
‎Dean! Stai! Oprește-te!
‎Stai! Oprește-te!
‎Oprește-te! Stai!
‎Dean, stai! Oprește-te! Te rog!
‎Oprește-te! Stai! Nu!
‎Te rog!
‎Te rog, oprește-te!
‎Futu-i!
‎Pizda mă-tii!
‎Finny!
‎Căcat!
‎Finny!
‎Futu-i! Dereglata dracu'! Coboară!
‎E prea cald! Căca-m-aș în rabla ta!
‎Ce dracu'? Nebuna dracu'! Valea!
‎- Coboară! ‎- Coboară, scumpo!
‎Nu pune mâna pe mine, futu-i!
‎Du-te dracu'!
‎Nu pune mâna, futu-i!
‎Ești dusă cu pluta.
‎Scuze…
‎Cum ajung la Școala Brentley?
‎TifAni?
‎Ușurel… Ce s-a întâmplat?
‎Ce ai pățit?
‎TifAni, ce ai pățit?
‎Puteți intra.
‎Sunt largi, dar curate.
‎Te rog din suflet, ‎acum pot să te duc la spital?
‎- O sun pe mama ta. ‎- Nu.
‎Nu poți rămâne aici. Nu este…
‎Aș putea avea mari probleme.
‎Mulțumesc.
‎Dean speră să te vadă.
‎În niciun caz.
‎- Ascultă-mă! ‎- Nu.
‎E dispus să-și retragă acuzația.
‎Îți va da dreptate, Ani.
‎Vrea să-ți prezinte scuze în fața camerei.
‎Îți detest vocea aia blândă!
‎Scuze…
‎Ce… De ce?
‎Poate intuiești tu?
‎Dă-o dracu', să-i curme cineva suferința!
‎Violul în grup, pariez.
‎Poftim! Am spus-o. ‎Nu mai e cale de întors.
‎M-am documentat suficient ca să știu
‎că participarea ta a fost o minciună.
‎Îmi pare rău, Ani. E oribil.
‎Da, nu primesc diploma de participare.
‎TifAni… Adică Ani…
‎Dacă vrei să faci asta, ‎putem prelungi programul cu o zi.
‎Nu vă vedeți până nu îți dai acordul. ‎Facem cum spui tu.
‎Ce sens are să fii la categoria ta, ‎dacă nu boxezi?
‎Bine.
‎Siguranța și confortul tău primează. ‎Nu vrem să te supunem din nou unei traume.
‎Îți aducem un consilier pentru victime. ‎Scuze, poate preferi „supraviețuitoare”.
‎Știu că e important acum.
‎Supraviețuitoare? Grețos!
‎- Atunci, victimă? ‎- Da.
‎Victimă!
‎Ăsta, fără discuție.
‎N-are atâta iz de stejar. Îl detest.
‎Mamă, nici nu m-am gândit ‎că aș fi adoptată.
‎Știați că se pronunță ‎„bruschetă”, nu „brușetă?”
‎De la TifAni știu. ‎O vreme a locuit la Roma, cu Nell.
‎Fii drăguță, FaNelli!
‎Cred că a fost o experiență minunată.
‎Ador Italia! ‎Și ajungi rapid cu avionul de la Londra.
‎Nu mi-ai spus. ‎Te-ai hotărât să pleci la Londra?
‎Nu ne-am hotărât încă, ai uitat?
‎Scuze! Am înțeles eu greșit.
‎Mă întorc imediat.
‎Bine.
‎Ce plăcut! Noroc!
‎Și acum, comentariul lui Dean Barton.
‎O zi în care Congresul nu colaborează ‎la instituirea de verificări exhaustive
‎e o zi în care un elev își riscă viața ‎pentru accesul la educație.
‎TifAni?
‎E pură nepăsare.
‎- Ce faci? ‎- Voiam să văd ce faci.
‎De ce?
‎Bambina‎ mea scumpă!
‎- Mă sperie întâlnirea cu Dean. ‎- Înțeleg.
‎Dacă îl văd în scaunul rulant ‎și îmi trece furia?
‎Nu vreau să-l compătimesc. ‎E mai simplu dacă îl pot urî.
‎Eu zic să ieșim ‎și să ne îmbătăm ca niște matrozi.
‎Zău, o să-l faci pe Dean Barton ‎de tot căcatul.
‎Asta unde se înscrie?
‎Unde e sfioasa mireasă?
‎Doamne sfinte! Cum o să rezist?
‎Iată mireasa! În sfârșit!
‎Doamna mea!
‎Hallsy e mătușa paradită a lui Luke.
‎Au trecut 20 de scule de tenismeni ‎de când nu mai e o doamnă.
‎Ce au toți cu stejarul, mai nou?
‎Am un chardonnay onctuos pentru tine.
‎Singura calitate a Californiei.
‎Te mai rog ceva. ‎Nu mă pune la masă cu familia Gilmartin!
‎- Ce ai mai făcut? ‎- Nimic!
‎Ei fac pe mimozele cu parcul.
‎- Nu vă supărați, fetelor! ‎- I-ar deranja zgomotul.
‎Au acceptat să instaleze izolație fonică.
‎Ce parc are nevoie de așa ceva?
‎Un parc de tir, Dinah.
‎Oamenii vor să se bucure de arme ‎în mod responsabil.
‎Mă simt mai puternică dacă trag cu arma
‎decât dacă mă plâng de orice fleac.
‎Bun, eu intru în casă. Vrea cineva apă?
‎Eu! Fără gheață.
‎N-ai grijă! Nu stai cu alde Gilmartin. ‎O să stai la masa 12.
‎Cu vânătoarele de cocoșei, ‎unde ți-e locul.
‎- TifAni! ‎- Aoleu…
‎Doamne!
‎Futu-i!
‎Este… foarte obosită.
‎A avut o săptămână grea și…
‎Ani! Stai!
‎Ani!
‎Drăcia dracului!
‎Ani! Oprește-te!
‎La naiba!
‎Îți place viața ta, TifAni?
‎Da, mamă, ‎mi-am construit o viață foarte plăcută.
‎Cât câștigi pe an?
‎Poftim?
‎Cât câștigi pe an, scumpo?
‎80.000. Chiar mai mult, ‎dacă am articole publicitare, bine?
‎Bun. Să rotunjim la 90.000!
‎Cât ai dat pe ceasul ăla? ‎Crezi că n-am văzut că e Cartier?
‎Nu știi că e de prost-gust ‎să întrebi așa ceva, mamă?
‎Știu. Tu crezi că mi-am irosit viața.
‎Dar, când dai 1.500 de dolari pe lună ‎ca să mergi la sală,
‎iar ipoteca e 12.000 de dolari…
‎Ăia 90.000 pe care i-am pus deoparte ‎din pensia alimentară,
‎ca să pot sta cu tine acasă ‎și să nu plătesc bonă?
‎I-am băgat în educația ta, ‎ca să ai de-a face cu cei ca Luke.
‎Și fac tot ce pot, să știi,
‎ca să mă împrietenesc cu ai lui, ‎și nu e ușor.
‎Și documentarul ăsta?
‎- Ce-are una cu alta? ‎- Totul, TifAni! Absolut totul.
‎Ți-e rușine cu mine acum? ‎Nu încerca să negi!
‎Gândește-te ce va fi ‎când vor afla ce s-a întâmplat!
‎Ei aveau băieți!
‎Nu o fată precoce, ‎chitită să riște cu orice preț!
‎N-o să înțeleagă.
‎Am făcut tot posibilul ‎să te protejez. Pe cuvânt!
‎De asta am instituit atâtea reguli.
‎Dar tu le-ai încălcat. A fost alegerea ta.
‎Așa că fie!
‎Dar măcar…
‎Măcar nu-mi pomeni numele!
‎Am procedat ca orice mamă de Doamne-ajută.
‎Pe cuvânt! Cândva o să afli.
‎O să afli cât de greu e.
‎Bine.
‎Asta, dacă nu îl mai respingi pe Luke.
‎Atunci n-o să mai trâmbițezi ‎de la adăpostul averii lui
‎că-s de prost-gust.
‎Scuză-mă…
‎TifAni!
‎Așteaptă!
‎Îmi pare rău.
‎Mama întreba ce e o vânătoare de cocoșei.
‎Bine.
‎- Iubi… ‎- Da.
‎Putem s-o facem mai blând?
‎Da.
‎Bine.
‎Bun. Nu pot. Dă-te de pe mine, te rog!
‎Te rog, dă-te! Îmi pare rău, nu pot…
‎Doamne!
‎Poate nu mă exprim mereu bine,
‎dar, când încerc să mă port frumos, ‎am impresia că nu suporți.
‎Mersi că m-ai adus!
‎Ai doar 30% șanse să rămâi gravidă, ‎dar prudența nu strică.
‎Asta e o noutate.
‎Liam…
‎Să știi că nu am vrut să fiu cu altcineva.
‎Nu e nicio problemă, măi!
‎Dar simt că…
‎Cred că am fost violată.
‎Ești nebună?
‎Te-ai țicnit? Cum…
‎Ai măcar habar ce e violul?
‎Cum să-mi spui așa ceva?
‎Îmi pare rău. Nu mă refeream la tine.
‎- Finny! ‎- Iat-o!
‎Dacă eu sunt încă mahmur, ‎înseamnă că ești și tu.
‎Hai! Să mergem!
‎Domniță…
‎Ești o fiară, FaNelli.
‎Voi două aveți de recuperat.
‎- Ce fraier ești! ‎- Fraier?
‎- Cred că tu ai fost, aseară. ‎- Ai câștigat?
‎- Da. De două ori. ‎- Nu cred.
‎Dacă pierdeam ca tine, ‎plecam de mult.
‎Fii serioasă!
‎Luke…
‎„Vai, scumpule, cum te-ai tăiat la buză?”
‎„Logodnica mea face sex pervers, mamă.”
‎TifAni, i-am spus directorului Mayer
‎despre incidentul cu cei trei băieți.
‎Vrei să faci plângere, TifAni?
‎DIRECTOR
‎Cum fac asta? Ce se va întâmpla?
‎Băieții vor fi interogați de poliție.
‎Ar trebui să menționezi ‎la înscrierea la facultate.
‎Dacă alegi asta, ‎trebuie să fii sigură pe ce vei spune.
‎Iar asta va fi greu de stabilit, ‎la cât alcool s-a băut.
‎Situația a fost încâlcită.
‎N-a fost nimic încâlcit, ‎dle director Mayer.
‎Ea a spus „nu”.
‎Așa e? Ai spus „nu”?
‎Nu știu…
‎Nu știu.
‎De vrut, n-am vrut.
‎Am spus: „Au!”
‎Știu că tot repetam asta.
‎Știu că am țipat la Dean.
‎L-am împins pe Liam de pe mine, ‎dar a crezut că îl mângâi și m-a sărutat.
‎Și el era foarte beat.
‎- Ce faceți? ‎- O sun pe mama ta.
‎Nu pot contacta poliția ‎în cazul unui minor
‎decât dacă e informat un părinte.
‎Opriți-vă!
‎Nu.
‎M-am răzgândit.
‎L-au concediat pe dl Larson.
‎- Fiindcă ne-a lăsat să plecăm de la bal. ‎- E țapul ispășitor. Dean e invulnerabil.
‎Intră!
‎Alo!
‎A fost a tatălui lui.
‎Faptul că îi urmez la Columbia ‎și scap din cloaca asta
‎e tot ce mi-a lăsat.
‎- Vrei? ‎- Nu.
‎Mă sufoc.
‎Să-i spunem?
‎Ce anume?
‎- Arthur, mai bine nu. ‎- Zău așa, suntem între noi.
‎Acum două veri, Dean și Peyton ‎au fost la petrecerea lui Kelsey Quick.
‎Aveau 16 ani și erau praștie.
‎- Credeam că erau cuminți. ‎- Nu erau cuminți.
‎Au vrut să fumeze cu noi.
‎Mereu omiți asta, ‎ca să par un idiot că m-am dus.
‎- Unde? ‎- În pădure.
‎Peyton l-a pus pe Ben la pământ ‎și Dean s-a căcat pe el.
‎Cică mâncase un burrito pentru asta.
‎Du-te dracu', Arthur! Ești un bou!
‎Da, bine, apoi s-a dus drept la mall,
‎a cumpărat lame de ras ‎și și-a tăiat venele în baie.
‎- Așa a fost? ‎- Da.
‎Ce? Nu le-a tăiat cât să moară. ‎Ai lui l-au trimis în tabăra de artizanat.
‎De ce te porți așa cu el? ‎Parcă ai fi supărat pe el.
‎- Chiar sunt. ‎- De ce?
‎N-a reacționat.
‎Sigur e o infracțiune. Bombă chimică.
‎A vrut să îngroape totul.
‎Iar acum povestea se repetă,
‎iar tu lași calea deschisă ‎ca să se întâmple iar și iar.
‎Mama nu poate afla.
‎M-ar urî.
‎Bine. Da. Așa cred toți.
‎Eu am fost suspendat, ‎iar mama tot mă adoră.
‎Nu. Nu înțelegi cum e mama.
‎Da, chiar nu înțeleg.
‎Ce mamă nu ascunde sânii ăștia ‎sub un pulover gros?
‎Iubitule, ia uite!
‎Ce bine! Alt pulover gros.
‎- Piesa asta, la dansul mirilor, da? ‎- Nu.
‎- Ce? Parcă o aleseserăm. ‎- Ba nu.
‎- Ba da! ‎- Doamne!
‎Am discutat despre asta. Doamne!
‎Doamne! Bine. Ce urmează?
‎Asta e lista.
‎- Piesele pentru nuntă. ‎- Bine.
‎N-o pune pe asta!
‎- Nu? ‎- Nu.
‎Asta, în niciun caz.
‎- Nu-ți place? ‎- Nu…
‎Îmi place piesa, dar tipul e pedofil.
‎- Dar piesa poate să-ți placă. ‎- Îmi place piesa. Ce nu pricepi?
‎Ți se pare logic ce spui?
‎- Oprește-o! ‎- Nu.
‎Oprește piesa…
‎- Luke, oprește-o dracului! ‎- Bine.
‎Ești mulțumită?
‎ȘTOARFĂ
‎Preferații mei.
‎I-ai spus directorului cât ți-a plăcut? ‎Ce drăguț! Adorabil!
‎Drace, chiar ai curu' mare!
‎Mersi! Fac genuflexiuni.
‎Lasă-l! Hai să mergem!
‎- Doamne! ‎- Arăți bine la supărare.
‎Hai, dă! ‎N-o să te oprească nimeni, ca de obicei.
‎Rupe-l!
‎E numai vina ta!
‎Căcat!
‎- Fugi, Dean! Cară-te! ‎- Plecați!
‎Futu-i!
‎- Ieșiți! ‎- Ce se petrece?
‎Nu știai că e dna Hurst. ‎De ce nu ceri iertare?
‎Cum ai făcut tu? Și totul e roz acum?
‎E mai bine decât să fii exmatriculat.
‎Crezi că mai intri la Columbia?
‎Te rog să-ți moderezi tonul, domniță!
‎Mi-am apărat prietena.
‎Știu.
‎Îți mulțumesc.
‎Nu vreau să-mi mulțumești.
‎Vreau să dai dovadă ‎de un strop de demnitate.
‎O fărâmă microscopică.
‎Măcar atâta cred că ai, nu?
‎- Nu te supăra pe mine! Nu te-am pus eu. ‎- Supără-te tu pe tine!
‎Ai ratat ocazia să-l dobori
‎fiindcă ești disperată să te reabilitezi.
‎- Ce tâmpenii spui! ‎- Da, eu sunt tâmpitul.
‎N-o să-l dobor pe Dean. ‎Nu așa merg lucrurile.
‎Ce dracu', i-ai cerut iertare lui Liam!
‎Violatorului tău, futu-i!
‎Pe bune, cum poți să te suporți?
‎Du-te dracu'!
‎TifAni, stai, nu!
‎TifAni, stai!
‎Poftim! Ratatu' dracu'!
‎Iubi, am sunat să-ți urez baftă azi.
‎Știu că ai emoții, dar o să fie bine.
‎Meriți să pui punct poveștii.
‎Te iubesc. Pa!
‎Ani, ești gata?
‎Aici, la etaj.
‎Dacă ai nevoie de ceva, să-mi spui!
‎- Gata? ‎- Gata.
‎Filmăm.
‎Bun. Ani, ești gata?
‎Ne poți povesti experiența ta ‎din acea zi tragică?
‎Te ascultăm.
‎Mereu am crezut că ești cel mai vulnerabil ‎când stai cu spatele.
‎Ți se poate studia ‎fiecare por, fiecare fir de păr.
‎Ești fără apărare.
‎Mi se părea simpatic ‎că Dean avea fire blonde pe ceafă,
‎iar în rest erau negre și groase, ‎și atunci a sărit în aer.
‎Tif!
‎Haide!
‎Olivia!
‎Haide!
‎Hai!
‎Avea o armă. L-am văzut.
‎- Bine. Ia masa! ‎- Cine are un telefon?
‎Un telefon? Bine!
‎N-am semnal!
‎Te întristează asta. Arată-ți tristețea!
‎Nu merita asta.
‎Martorii susțin că Ben a zis…
‎Bună, Tif!
‎De parcă erați înțeleși.
‎E adevărat?
‎Da.
‎Cu privire la ce?
‎Și eu voiam răzbunare.
‎La faptul că eram victime.
‎Salut, Peyton!
‎Vrei să mergem în pădure?
‎- Să fumăm niște iarbă? ‎- Ben!
‎Ben, îmi pare nespus de rău…
‎Ben!
‎Ce ai simțit când s-a îndepărtat?
‎A fost doar o ușurare generală?
‎Păi… în acea clipă am făcut front comun,
‎fiindcă știam ‎că trebuie să-l ajutăm pe Peyton.
‎Dumnezeule!
‎- Ascultă! ‎- Nu!
‎Cum e posibil?
‎Cum e posibil așa ceva?
‎Trebuie să plecăm.
‎Ce dracu' faci cu ăla?
‎Trebuie să plecăm.
‎- Sus, jos? ‎- Fostele dormitoare sunt sus.
‎O fi urcat?
‎Eu zic să coborâm.
‎- Repede! ‎- Fugiți!
‎Hai, repede!
‎Nu i-ai ținut ușa lui Liam Ross.
‎Ai ocazia să te justifici.
‎Nu aveam de gând ‎să-mi risc viața pentru un violator.
‎Mi-a lipsit curajul, cred.
‎Doamne! Dean!
‎Dean!
‎Doamnelor! Aici erați.
‎Arthur!
‎Beth, cară-te! Îmi ești simpatică.
‎Tu! Fata cu coloana vertebrală ‎făcută din spaghete.
‎Știi că vrei.
‎E așa de rău că voiam?
‎Te rog…
‎Avea o expresie…
‎Era foarte derutat. ‎De parcă o făceam cui nu trebuia.
‎Nici acum nu pot ține un cuțit ‎fără să-i văd chipul.
‎Doamne, Ani… Îți mulțumesc.
‎O să fie bine.
‎Ai fost foarte curajoasă, TifAni.
‎Nu spune asta, te rog!
‎E de necrezut că a venit! Dezgustător!
‎Îți vine să crezi?
‎Nu știam ‎că la înmormântare voi fi ținta tuturor.
‎Dean povestise altceva decât mine.
‎Și ce povestise Dean?
‎Că nu a vrut să fie iubitul meu
‎după ce m-am culcat cu el ‎și cu prietenii lui.
‎Că m-am simțit respinsă.
‎Dat fiind că TifAni ‎s-a culcat cu mai mulți băieți…
‎Că m-am răzbunat ‎plănuind masacrul cu Ben și Arthur.
‎„Nu-i iad mai aprig ca femeia umilită” ‎și de-astea…
‎Vă conduc la mașină.
‎Beth…
‎Iar în finalul apoteotic ‎aveam să ne sinucidem.
‎Deși doar Ben a reușit s-o facă.
‎Dean rămăsese paralizat pe viață.
‎Cine se încumeta să-l contrazică?
‎E adevărat?
‎- Nu știam că Arthur voia să facă asta… ‎- Nu asta! Partea cu băieții!
‎N-am vrut.
‎- Eram beată. Ei mint. ‎- Doamne, TifAni!
‎De asta ți-am interzis alcoolul!
‎Cum ajung acasă, sun un avocat.
‎Vai, ce o să spună lumea?
‎Nu ai fost judecată drept complice. ‎Dar acuzațiile contra băieților?
‎De ce nu ai depus plângere?
‎Nu mi s-a părut că merită efortul.
‎Mamă!
‎- Mamă… ‎- Nu, TifAni!
‎Nu. Mă scârbești.
‎Îmi pare rău.
‎Nu așa te-am crescut eu.
‎Noroc că mama ta ‎ți-a luat avocat, te-a sprijinit.
‎Nu-i de colea.
‎Da. Mare noroc!
‎Cea mai norocoasă fată. Eu sunt.
‎Ai vrea să te fi ajutat mai mult?
‎Aș vrea să nu mă fi privit ‎ca pe o lepădătură.
‎Vrei să mai adaugi ceva? Sau continuăm?
‎- Ce dracu'? ‎- Bună, Finny!
‎Jur, nu trebuia să vină!
‎- Ieși! ‎- Stai!
‎Finny, te rog! Oferă-mi cinci minute!
‎Ce cauți aici? Nu așa ne-am înțeles.
‎Ani, rămâi! Nu pleca! El trebuie să plece.
‎- Finny! ‎- Nu. Nicio grijă!
‎- Ani! ‎- Te rog!
‎Ani, stai!
‎Stai, Ani! ‎Nu-l lăsa pe Dean să te gonească!
‎Gândește-te câte femei vei ajuta ‎cu povestea ta!
‎Le reprezinți și pe ele.
‎Se descurcă și fără mine.
‎Mama a insistat să mai rabd la Brentley.
‎Au fost doi ani stingheri.
‎Eu și colegii supraviețuiserăm ‎unui moment de răscruce greu de înțeles.
‎Ei își țineau partea.
‎Dar eu eram singură.
‎În ultimul an, ‎am făcut o excursie la New York,
‎unde am avut o experiență.
‎N-am de ce să-l impresionez.
‎Știi când sosesc mostrele?
‎- Te-am lovit? ‎- Scuze!
‎Nu, trebuie să vină până vineri!
‎Da, vineri. Nu ai făcut programarea?
‎Nu mai văzusem o femeie ca ea.
‎O femeie care amenința oamenii la telefon,
‎care își putea cumpăra lucruri scumpe,
‎care făcea pârtie prin New York ‎doar fiindcă părea
‎că are treburi ‎mai importante decât oricine.
‎Am decis că așa vreau să fiu.
‎Și nimeni ‎nu avea să-mi mai poată face rău.
‎Hai, zău așa!
‎- Cine mai vrea? ‎- Da, adu-mi și mie!
‎Încă una, două, trei, patru?
‎- Da! Mersi! ‎- Gata, băieți!
‎Poftim! V-am zis eu!
‎- Ai sosit. ‎- Ura!
‎Da.
‎Am plecat.
‎Am terminat-o.
‎Pur și simplu…
‎Mi s-a părut aiurea.
‎Știi, mă gândeam să scriu eu ceva.
‎Să mă eliberez așa.
‎Excelentă idee!
‎Bei ceva?
‎Un Martini sec, ‎cu trei măsline, fără vermut.
‎- Vodcă cu măsline, vine băiatu'! ‎- Bine.
‎Mulțumesc pentru ajutor.
‎Nu te supăra, ‎dar cred că mă mut la Londra.
‎Crezi?
‎Știi ce? M-am supărat. Descurcă-te!
‎Ce-i aia?
‎Am scris ceva.
‎Oare l-ar vrea la ‎Times?
‎Ai idee ce aș vrea ‎să fi știut acum 38 de ani?
‎Că e mult mai ușor să fii furioasă pe tip.
‎Iubitul meu din liceu…
‎avea puseuri de creativitate.
‎Îmi pare rău, LoLo.
‎Nu-i nimic. Nu e cazul să dramatizăm.
‎Băieții din povestea ta ‎putrezesc în groapă.
‎Dar cei care te iubeau ‎și te-au trădat atât de abject…
‎Nu-i mai proteja cu aberațiile astea vagi!
‎Atunci, poate îți iese ceva.
‎Deocamdată, să-ți fie clar!
‎Un simulacru de sinceritate ‎nu e destul pentru o publicație majoră.
‎Așa că mai fă o încercare!
‎Scrie ca și cum n-ar citi nimeni!
‎Nici Luke, nici socrii tăi nesărați, ‎nicidecum părinții tăi.
‎Așa scrii ceva ce merită citit.
‎Nu te obligă nimeni să scrii asta.
‎Du-te la Londra! ‎Fă-ți o viață cu Luke! Dar hotărăște ceva!
‎- Hotărăște! ‎- Încerc…
‎Uite, ți-o spun pe șleau.
‎Spune ce vrei tu,
‎nu ce vor ceilalți!
‎Apoi fă-o!
‎- Și dacă spui cuiva ce ți-am zis… ‎- Nu spun.
‎Că sunt 38 de ani ‎de când am fost adolescentă.
‎…te prind și te oblig ‎să înfuleci carbohidrați.
‎„Am avut de făcut o alegere în acea zi.
‎Să dau vina pe alții pentru ce am pățit
‎sau să văd oportunitatea.
‎Orice greutate, orice suferință,
‎orice tragedie din viață
‎ne oferă oportunitatea ‎de a face ceva diferit, ceva bun.”
‎Ți-am spus. De mare inspirație, nu?
‎N-am auzit nimic din ce a spus.
‎„Nimeni nu ne poate lipsi ‎de alegerea asta.”
‎Să spunem că am mințit ‎cu privire la implicarea ta în atac.
‎Eram tânăr, speriat, derutat.
‎Lumea va înțelege.
‎Dar nu știu cum dracu' aș putea ‎să explic ce s-a întâmplat cu noi.
‎Sunt însurat.
‎Trei, doi…
‎Am fiice.
‎La fix.
‎Așa ceva le-ar distruge.
‎Dar pe mine mă puteai distruge?
‎Încercam doar să ți-o iau înainte.
‎Mă temeam că vei spune poliției ‎de noaptea de la mine.
‎Plus că eram în scaunul ăsta, nu ca tine.
‎Eram furios pe tine.
‎Știi care e diferența ‎între mine și cineva ca tine, Dean?
‎Între mine și unul ca Arthur?
‎Și eu eram furioasă. ‎Nu-ți imaginezi ce furioasă eram!
‎Dar furia mea ‎e precum monoxidul de carbon.
‎Inodoră, insipidă, ‎incoloră și absolut toxică.
‎Dar numai pentru mine.
‎Eu nu-mi vărs furia ‎pe nimeni altcineva în afară de mine.
‎N-am vrut să se întâmple așa.
‎Eram beat, înțelegi?
‎Nici nu pricepeam ce fac.
‎Nici când plângeam?
‎Nici când te imploram să stai,
‎să stai, ca să vorbim, să ne lămurim?
‎Știi, de fiecare dată ‎când mă simt cât de cât bine cu mine,
‎îmi amintesc cum imploram…
‎Și se duce dracului.
‎Dacă faci publică povestea, o să dezmint.
‎O să susțin cu îndârjire ‎că ai plănuit totul cu Arthur și Ben.
‎Mulți o să mă creadă.
‎Pe bune, chiar mă ameninți?
‎Îți ofer o înțelegere. Bine?
‎Nu spui ce s-a întâmplat în noaptea aia, ‎iar eu spun că n-ai fost complice la atac.
‎Poftim!
‎Știu că am fost un nesimțit atunci,
‎dar mi-am jurat să mă revanșez zi de zi.
‎Asta… chiar nu contează?
‎Mulțumesc.
‎Știi, și eu am fost o victimă.
‎Dar nu m-a tratat nimeni ca atare.
‎Așa că mai lasă-mă cu autocompătimirea!
‎Știi de câte ori în viață ‎am rostit „viol”?
‎Și eu urăsc cuvântul. ‎Îmi vine să mă jupoi când îl aud.
‎Sunt curioasă dacă tu l-ai rostit, ‎măcar o dată.
‎- Probabil că nu. ‎- Probabil că nu…
‎Așa că o să mă uit cum te perpelești ‎până îți intră în vocabular.
‎Bine. Fie! Ai câștigat.
‎Te-am…
‎Te-am violat. Bine?
‎E o onoare să vă cunosc.
‎Mulțumesc mult. ‎Sunteți un model pentru mine.
‎Așa că o să mă uit cum te perpelești ‎până îți intră în vocabular.
‎Bine. Fie! Ai câștigat.
‎Te-am… Te-am violat.
‎Te cobor eu?
‎Călătorie sprâncenată, TifAni FaNelli!
‎Bun-venit, Ani Harrison!
‎Locul tău e aici.
‎Fără îndoială.
‎Scuze! O clipă!
‎Da. Bineînțeles.
‎Bine.
‎Da. Mulțumesc.
‎Dumnezeule!
‎- Mă întorc repede. ‎- Bine.
‎Ascultă…
‎Putem vorbi puțin?
‎A apărut în ‎New York Times?
‎Da.
‎Cum de nu mi-ai spus?
‎Îmi pare rău.
‎Pur și simplu nu înțeleg…
‎Eram convins că ai trecut peste asta.
‎Te admiram pentru asta. ‎Te consideram foarte puternică.
‎Așa de puternică ‎încât să îmi ascund suferința?
‎Nu. Dacă fac asta, rămân o impostoare.
‎Bine, dar nu poți s-o faci discret?
‎Trebuie să dai detalii concrete ‎întregii lumi?
‎Băieții ăia făceau glume în public ‎despre forma părului meu pubian.
‎Despre sunetele pe care le scoteam.
‎- Așa că da, detaliile concrete contează. ‎- Sunt morți.
‎Unul e în scaun rulant. ‎Nu și-au plătit greșelile?
‎- Greșeli? ‎- Au zbârcit-o. De acord.
‎Nu, o zbârcești când iei mașina părinților ‎fără să ți se dea voie și zgârii vopseaua.
‎N-ai descris nici pe departe ‎ce mi-au făcut ei!
‎Ani, e serata de dinainte de nuntă. ‎De ce vorbim acum despre asta?
‎Doamne! Erai cu totul altfel. ‎Erai amuzantă!
‎- Amuzantă? ‎- Da, amuzantă.
‎Ne distram împreună. Îmi lipsește asta.
‎Nu știu dacă sunt amuzantă.
‎Nu știu cât sunt eu
‎și cât am inventat ca să mă placă lumea.
‎Doamne, cât de mândră eram de asta!
‎Credeam că sunt un cameleon, ‎că sunt mai deșteaptă decât toți.
‎Așa de deșteaptă, ‎că nu știu nimic despre mine.
‎Eu nu cred asta.
‎Putem reveni la asta. Gata!
‎Putem reveni.
‎Te iubesc. Mă iubești. O să-i dăm de cap.
‎Nu.
‎Mai știi când ai zis ‎că te simți ca o casetă pe care o bifez?
‎Da, te iubesc…
‎Dar m-am folosit de tine.
‎Mă iriți.
‎Pur și simplu… Nu e cinstit.
‎Nu tu mi-ai făcut rău, ‎dar mă răzbun pe tine.
‎- N-am simțit asta. ‎- Fiindcă-s ca o jucărie cu arc.
‎Când răsucești cheia, ‎îți spun orice vrei să auzi.
‎M-am dezis de mine cu înverșunare.
‎Sunt în regulă. Nu sufăr.
‎Dar s-a acumulat o furie în mine.
‎Trebuia să mă confrunt demult cu ea.
‎Trebuie s-o fac acum,
‎fără-mi pese ce crezi tu ‎sau ce crede lumea.
‎Serios, chiar faci asta acum?
‎Cum spunea LoLo,
‎un simulacru de sinceritate nu e de-ajuns.
‎Și asta aveam cu Luke.
‎Detest că l-am rănit,
‎dar locul meu e aici.
‎Asta mi-am dorit dintotdeauna.
‎Aș minți dacă aș spune că nu sufăr ‎de un ușor sindrom al membrului-fantomă.
‎Dar poate că viața e mai senină fără el.
‎„Dacă citiți ceva azi,
‎citiți materialul lui Ani FaNelli ‎din ‎New York Times Magazine!
‎L-am trimis tuturor cunoscuților. ‎Așa să faceți și voi!”
‎Dean Barton a belit-o!
‎Doamne!
‎- Trezirea! Ești celebră! ‎- M-am trezit.
‎- Doamne! ‎- Ai suc de portocale?
‎Da, am niște oranjadă în ușa frigiderului.
‎E haioasă scriitoarea!
‎ȘI EU AM FOST O VICTIMĂ
‎Uite!
‎- Uite! ‎- Arăți superb.
‎Ce mândră sunt de tine!
‎Tocmai ți-am citit materialul ‎și sunt absolut cutremurată.
‎Mulțumesc că ai rupt tăcerea.
‎Cineva care a simțit mereu ‎că n-o va asculta nimeni.
‎Am plâns când îți citeam materialul.
‎Îți mulțumesc că l-ai împărtășit lumii.
‎Și eu am fost agresată ‎de un tip pe care îl credeam prieten.
‎Povestea ta mă face să sper ‎că într-o bună zi voi putea povesti și eu.
‎Am fost violată în stare de inconștiență.
‎Rândurile despre istorisirea adevărului
‎m-au impresionat enorm.
‎N-am spus nimănui,
‎nici măcar soțului meu.
‎ÎNȚELEPCIUNEA ȘI CUNOAȘTEREA ‎FI-VOR TEMELIA ALOR TALE VREMURI
‎Când am început să scriu materialul, ‎voiam să-mi salvez reputația
‎și poate să le-o trag răufăcătorilor mei.
‎Dar acum e mai presus de atât.
‎E mai presus de mine.
‎- Bine ai venit! ‎- Cu plăcere! Mulțumesc!
‎Ți-am citit contraeditorialul…
‎E vorba de importanța exprimării libere,
‎chiar dacă unii vor ‎să ne reducă la tăcere.
‎Ca să fim femeile ‎pe care le-am fi admirat cu ani în urmă.
‎Mă contactează femei ‎care au tăcut până acum.
‎Femei care au purtat singure ‎povara asta oribilă câte 38 de ani.
‎Sper ca niciuna să nu mai fie silită ‎să facă asta vreodată.
‎Sper să le motivez să își spună poveștile,
‎să vorbească despre ce s-a întâmplat.
‎Și să știți ‎că nu aveți niciun motiv de rușine.
‎Ani, mulțumesc nespus!
‎- Cu plăcere! Mulțumesc și eu. ‎- Ce însuflețitor!
‎- TifAni FaNelli, nu? ‎- Da.
‎Sarah Gardener.
‎- Redacția Sănătate, ‎Bloomberg. ‎- ‎Da.
‎Mă ocup și de reglementarea armelor. ‎Am scris mult despre Dean Barton.
‎A ajutat mulți oameni.
‎Ca și succesul tău meteoric, sper.
‎Mi-a părut bine.
‎Asemenea.
‎Nu te supăra! Scuze, aș…
‎Aș vrea să mai vorbim, ‎dar ți-am uitat numele.
‎- Sarah… ‎- Lasă!
‎O să rămâi tipa ‎căreia i-am zis s-o sugă pe 5th Avenue.
‎Mai rafinează-ți stilul, FaNelli! ‎Dar a fost al dracu' de plăcut!
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎DACĂ DV. SAU CINEVA CUNOSCUT ‎AȚI FOST VICTIME ALE VIOLENȚEI SEXUALE
‎SAU VĂ ESTE AFECTATĂ BUNĂSTAREA PSIHICĂ,
‎GĂSIȚI INFORMAȚII ȘI RESURSE ‎LA WANNATALKABOUTIT.COM
‎Subtitrarea: Liana Oprea