Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Жовтня місяця 1636 року від Христового народження
Владислав Другий Ягайло, польський король, великий князь Литовський, Руський,
Прусський, Мажовецький, Жмудьский, Інфлянтський, Смоленський,
Сіверський, Чернігівський, князь Лотарингії і Барруа
відправив на Січ платню, аби запобігти заворушенням серед козаків.
Остатній раз загін зі злотом віджелі
в межевому замку пана Пшелуцького
на землях, які потерпали від чуми.
Доля того злота поки що лишається невідомою.
А я вам так кажу - брехня!
Чорти є. Бо в Святому Писанії написано,
що диявол воює з Богом, а чорти йому допомагають.
І русалки є.
Знав я одну. Так та мене у верби тягнула.
От така!
А Песиголовців тих нема.
Сивий, дай мені меду панського скуштувати. Бо змерз, як собака.
Швидше б до шинку. Там можна було б і горілочки попити.
Якщо Оса її вже усю не випив.
Що за Оса такий, про якого ви всю дорогу розказуєте?
То найкращий провідник у всьому Дикому Полі.
Вміє читати сліди і вміє їх плутати!
Багато я історій про Осу знаю.
Чув, якось він повернувся з походу,
а його вже поховали в селі.
Він на цвинтар, а там і справді могила.
І написано «Максим Оса».
То може тепер його і смерть знайти не може.
Танцювала риба з раком
А петрушка з пастернаком
Два роки тому Оса вивів мій загін з Криму.
Триста козаків.
Татари і досі не знають, як це нам вдалося.
З ним ми золото на Січ привеземо тихенько, як миші.
Ніхто не побачить і не почує.
Ну, і зайвий боєць нам не зашкодить.
Боєць він, може, і добрий, але жадібний.
Оса за монету батька рідного не продасть, а дядька - точно.
Ану націди ще кухоль.
Чекай-чекай!
Шановний пан Максим Оса,
спершу мусить розрахуватись за проживання у постоялому дворі!
А ще…
А ще за 13 кварт випитої горілки.
На! Подавись.
Це за проживання,
але, прошу пана, 13 кварт.
Я вже тобі казав, жидівська твоя морда,
що приїдуть козаки і за все розрахуються.
Казав.
Нахман не бачить ніяких козаків.
А може, шановний пан Максим Оса говорить неправду?
Що?
Що ти сказав?
Ти сказав, що я брешу, як собака?!
Нахман, налий-но пану козаку горілки.
Бо нам вже їхати треба, а козак нехай погуляє.
Чекай-чекай.
Виходить, я заплатив, а ти не заплатив.
То може, ти краще під свинями поприбираєш
та щось там собі поїсти знайдеш?
Га?
Бачиш?
Ти свинопас, а не козак.
Та я тебе, чорт немитий…
Пан козак Максим Оса все ще бажає випити.
Чи ти ще хцеш поговорити про 13 кварт?
Гарний пістоль!
Гешпанський.
А Оса, мабуть, зараз у теплі сидить, а ми лісами блудимо.
Послухай, Бугай, а що це ми лісами блудимо?
Ти найгірший провідник, якого я знаю.
Так, Бугай, це правда.
Сивий, а ти пам'ятаєш цю історію про Осу, коли він…
А що це таке?
Чорта матері хребет!
Мабуть, це те, що я думаю?
Це саме воно…
Що робити будемо?
Ти диви! Воно нас вогнем налякати хоче.
На їхній вогонь у нас свій вогонь.
Ну що, панство, приб'ємо виродка?
Сивий… Ану, пальни в цю тварюку!
Що ти сказав?
Нахман, ти що робиш?
Хто тут Максим Оса?
А ти хто такий?
Гей, малий, чуєш? Де всі?
Келеп, Сивий, Бугай, Бубен?
Нема… Всіх вбив Песиголовець!
І ти бачив пекельний вогонь?
Так, все горіло.
А потім Сивий вистрілив…
Так.
І промахнувся?
Малий!
І промахнувся?
Промахнувся.
Брешеш, скурвий сину.
Скільки я знаю Сивого, він ніколи не промахувався.
А це ще хто?
Ей ти!
Живі йдуть до мертвих.
А мертві вже нічого не скажуть.
Де золото?
Де золото, скурвий сину?!
Чому всі мертві валяються, а ти живий?
Де золото?
Що тут було, я питаю?
Не знаю.
Кажи!
Бо клянусь, курва, краще б тебе тут зарізали,
якщо не скажеш, де золото і що тут було!
Добжий день!
А ти хто такий, солі тобі в очі!
Але то я би хотів знати, хто питає?
Я перший спитав.
Я є пан Карл Фогель.
Розпорядник і каштелян замку пана Пшелуцького.
А ти що за єден?
А я, курва, єден пан-козак Максим Оса.
Чи краще сказати розбійник Максим Оса?
То є ти вбив всіх цих людей?
То є не я.
Цей малий каже, що то був Песиголовець.
Так і сказав?
А він що за єден?
А він з цього загону.
Тому, напевне, каже правду.
Я гадаю, тобі краще опустити пістоля, аби чого поганого не сталось.
То пан розбійник мені погрожує?
Дуже, дуже нерозумно.
Ще раз кажу, він говорив, що тут був Песиголовець.
Добре, добре… Анжейка, ату його.
Який ще в сраку Анжейка?
Що ти знаєш про золото?
Що ти знаєш про Песиголовця?
Пішов у сраку!
Хто вбив козаків?
Хочеш щось дізнатися, спитай у хлопця, який був зі мною.
Ніхт козака!
То є погано… Бо ти єстіш єдиний вбивця.
Що? Пан Максим Оса подумав,
що то Фогель і Анжейка вбили цього козака?
Но-но-но.
Він просто помер від ран, які йому зробив ти.
Анжейка. Вогонь.
Анжейка дуже любить вогонь. Вогонь красивий.
Бачиш, як танцює?
Анжейка сам собі так робить, коли щось забуває.
Бачиш? Не болить.
Де золото козаків?!
Пся крев, я тобі, виродку, скільки раз говорив про гуманізм?!
Скільки разів я казав,
що не можна смажити людей вогнем?!
А ви, пане Фогель?
Вам я теж говорив про гуманізм.
Пане Йожеф, я впіймав бандита. І не хотів турбувати вашу мілошць.
Просто дознаніє. Я питався його, навіщо він, собака, вбив козаків.
Яких козаків?
Тих козаків.
Тих козаків?
Саме, тих козаків… Світлий пане!
Ага!
Я знайшов цього бандита на цвинтарі, де були мертві козаки.
Один ще був живий. Але… вмер.
А золото?
Ніхт. Нема!
А цей що каже?
Мовчить!
А ви його залізом припечіть.
А може, ми просто поговоримо, як цивілізовані люди?
Як ти кажеш?
Як цивілізовані люди?
Прошу пана.
Собаці собача клітка.
Істинна правда, пане Фогель.
Значить, хтось вбив козаків і вкрав золото короля.
І є козак Максим Оса,
який в усьому цьому замішаний…
Пане Фогель, відправте голубів до Варшави.
Не хтів би я, щоб це все на нас навісили.
Де ж я чув це ім'я, Максим Оса?
Хто то є?
А тобі яка різниця?
Я пані цього замку, мені є різниця.
Пшепрашем, пані Хелено. Бо весь час забуваю, хто ти така.
Так, я законна дружина пана Пшелуцького і твоя мачуха.
Тому вимагаю поваги!
То хто це такий?
Козак.
Максим Оса.
Тато звинувачує його у вбивстві загону козаків.
Тих самих козаків?
Так, тих, які вчора виїхали з замку.
А ще, кажуть, що він золото вкрав.
Яке золото?
Козаки везли золото короля.
І золото зникло.
Він щось сказав?
Ну то піди розпитайся.
Ти ж вмієш чоловіків зваблювати?
То де золото, козаче?
Ну що ти?
Зараз-зараз, ось.
От і смерть їхня.
Зараз-зараз.
Вовки тебе з'їдять.
Не пожалкують такого красивого.
Тихо-тихо.
Зараз все буде добре.
Все буде добре.
Тепер тільки один живий лишився.
Чуєш?
Як тебе? Анжейка.
Принеси щось поїсти, Анжейка.
Пан Йожеф заборонив Анжейці гратись з козаком.
Козак поганий. Хороший козак - мертвий козак.
-То ти сам таке придумав? -То пан Йожеф так каже.
Козак поганий, козак злий.
Так.
Козак дуже злий.
Гут, гут. Але працюй більше ногами!
Ангард!
Непогано, панно Маринко! Непогано.
Так-так! Жінка зі шпагою, що кобила з рогами.
-Ти щось гавкнув? -Ти щось гавкнув?
Пані має характер. Похвально.
Кажу, дівчина має жіночими справами займатись,
а не шпагою розмахувати.
Та й слугу свого вдарити - дурне діло не хитре.
Фогель не єстем слуга. Фогель єстем пан.
Фогель.
Випусти тваринку.
Бо іноді бидло потрібно навчати хорошим манерам.
-Але, панно, ваш батько казали… -А тепер я кажу… Пішов!
Найн!
Це погана затія, панно.
Я мушу повідомити вашого батька.
Вилазь.
Ваша донька, світлий князю.
Що моя донька?
-Я бачу, тут все серйозно, панночко. -Ти собі навіть не уявляєш.
Діставай шаблю.
Непогано.
Я ж кажу, не бабська то справа… шпагою розмахувати.
Нарешті хтось показав моїй доньці, що таке фехтування.
І трішки збив з неї гонору.
Ні!
Я бачу, що Максим Оса - шляхетний козак, а шляхетному козаку потрібна зброя.
До речі, я згадав, де чув ім'я Максим Оса.
Замовкни!
Чи то не ти вивів козаків із турецького полону?
Я.
То, може, пан Оса знайде і вкрадене золото?
Поганий знак.
А цей чого пішки ходить?
А він конів боїться.
Світлий князь повірив тобі, але я ніхт, не вірю.
Та й не знаєш ти нічого,
бо пив горілку в шинку.
Тому ніякого золота ти не знайдеш.
А оса то є така маленька комаха?
Так, яка дуже боляче кусає.
Так і знаф.
Маю до тебе розмову.
Якщо ти так любиш гроші, то на тобі цей золотий,
та й їдь собі подалі, козак Максим Оса.
А я скажу, що ти зник, і ніхто не чіпатиме князя Пшелуцького.
Хто вас, козаків, розбере. Як вітер в полі.
-Пан Фогель хоче мене купити? -Так!
Пан Фогель тебе купує. Ніхт козака, ніхт проблем.
Ну як то кажуть…
будьте здорові, і до побачення!
Поганий козак поїхав?
Так, поганий козак поїхав.
Анжейка, ти хочеш погратися?
Так. Анжейка любить гратись. Анжейка любить ігри.
Тоді забери золоту монетку у поганого козака…
Анжейка забере. Анжейка знайде козака…
Анжейка знає ліс,
Анжейка швидший…
Анжейка знає коротку дорогу…
Анжейка знає болото. Козак не втече.
Анжейка зловить поганого козака…
Це ти, чортова душа, відьмацтва понавішувала?
Твої мотузки? Чи тобі твою бридку голову одразу відтяти?
Біг козак полем, біг козак лісом, від лиха втікав, золото шукав…
Золота нема - нема козака.
Що ти знаєш про золото?
О, чую, ти справжній козак, з бабою воювати…
Всі тут золото шукають. Одні везли-везли, не довезли.
Де золото, відьомське твоє кодло?
Тут трохи, там трохи. А решту Песиголовець поїв.
Повзаєш за тими грошима, як свиня в багнюці.
Сліпий, глухий… А в що ти віриш, козаче?
Один, два… В гроші вірю. Три.
Поганенька в тебе віра.
То це ти через гроші тікав?
Ти, проклята душа, давно в пеклі була?
Я не тікав!
Тікав-тікав. Ти й сам знаєш, що тікав.
Де решта грошей?
А решта там, де чорти. Гроші завжди там, де чорти.
Тьху на тебе. Чортова баба.
Тікай, тікай…
Втічеш і ніколи вже не взнаєш, де золото і хто хлопців твоїх повбивав.
То ти козак чи гівно собаче?
Анжейка…
Анжейка боїться…
Холодно!
Анжейці страшно!
Звір.
Йде звір…
Допоможіть!
Велике зло в замку заселилось.
Знайдеш його, знайдеш і золото.
А знайдеш золото,
знайдеш того, хто хлопців твоїх повбивав.
Танцювала риба з раком А петрушка з пастернаком
Допоможіть!
Рятуйте!
Анжейка тоне!
Допоможіть!
А що це ти заліз туди, дурню?
Козак приїхав врятувати Анжейку?
Анжейка хороший.
Анжейку треба витягнути з болота, бо дуже холодно.
Я живий, живий.
Я…
Я вражений!
Ego affectus!
Бо Пан Фогель сказав, що козак втік.
Як бачите, пан Фогель збрехав.
Я тебе, пся крев…
Сядь!
Чи не міг би пан Фогель сісти на своє місце?
Пане Оса.
В наших краях віри козакам не йме ніхто.
Тому ми здивовані, що ти стримав своє слово.
Прошу пана!
Ваша монета.
Щиро дякую.
Дуже нема за що.
Ти що, ти знайшов якісь сліди золота?
Я знайшов сліди Песиголовця, пане.
Що саме ти бачив?
Ну по-перше,
на загін напав звір.
Це видно по слідах.
Анжейка змерз, Анжейці холодно.
Хто ж на вас напав, Келеп?
Звір.
Це сліди звіра.
Звір страшний.
Ти бачив звіра Песиголовця?
Ні, Анжейка ніколи не бачив звіра.
Анжейка боїться Песиголовця.
Але всі знають, що він страшний. Звір страшний.
Нема такої тварюки, з якою не справиться хороший заряд пороху.
Але, видно, не цього разу.
Сивий…
чому ж ти промахнувся?
Був великий бум!
Так.
Був великий бум!
Прощавай, Бугай.
На тому світі тобі це вже не знадобиться.
По-друге.
Золото зникло з чотирьох коней, які валяються по лісу.
Та п'ятого коня нема.
-Тому… -Той, хто напав на козаків,
зараз шукає ще один мішок золота.
Тому є ще по-третє.
З Псеголовцем була людина.
Є якісь докази цього?
Так, ясна пані, є.
Вогонь.
От тобі й пекельний вогонь.
Анжейка дуже любить вогонь. Вогонь хороший.
Вогонь зробила людина.
Брехня.
Що ви взагалі знаєте про Песиголовця?
Нічого?
Ти щось вичитав в своїх книжках? Теж нічого!
І тут приїздить якийсь смердючий козак
і розказує про вогонь і про людей?
Так і з ним було, і з нею, і з цим дурнем твоїм.
Ти всім віриш! Тільки мені чомусь не віриш!
Краще б я не їхала з тобою в це прокляте місце!
Кажу, її заміж віддати треба.
Не треба вчити мене виховувати мою дочку.
Як скаже ясний князь.
Вечерю закінчено!
А ти, козак,
знайди золото.
Світлий князь сказав, вечерю закінчено!
Це для тебе воно закінчено.
А я ще не наївся.
Бидлота.
Яким яснів в молодощів весні
В найкращі хвилі свіжої любови
Він надо мною хилиться, страшні
Полошить мари з трепетом, без мови
Я в тії очі знов гляджу сумні
Що жар колись ятрили в моїй крови
І на моє бурливе серце руку
Кладе той привид зимну, як змія
І в серці втишує
Всі думи й муку
На привид тихо, не змигнувши, я гляджу
Він хилиться
Без слів, без гуку
Моргає: «Цить! Засни! Я смерть твоя!»
Максим Оса…
Так, ясна пані.
Ти ж не все розповів з того, що бачив у лісі.
Так, не все, пані.
Не маєш довіри до князя?
Я ні до кого не маю довіри.
І що ж такого ти там побачив?
Може, зустрів божевільну Марту, яка розповідала тобі про велике зло?
Так, Марта має за що ненавидіти Йожефа…
Її очі.
А ти, козаче,
віриш своїм очам?
А чому ж вірити, як не своїм очам, пані?
І що ти бачиш?
Жінку, яка ховається в своїх таємницях.
Не треба було тобі повертатись, козаче.
Пані переживають за мене?
Пані переживають за себе.
Вам щось загрожує?
Вір своїм очам, козаче.
Вір своїм очам.
Опусти шпагу, панно.
А тепер повернись.
Розказуй, чого прийшла?
Я єсть панна Пшелуцька.
Якщо ти вистрілиш, з тебе живого знімуть шкіру,
обваляють в солі
і вивісять на площі.
А прийшла я дізнатись, що ти знайшов у лісі?
Так, так…
А панна таки має характер.
Сліди.
В лісі я знайшов сліди.
Песиголовця і людей.
А золото?
Той, хто шукає золото…
…той і винен у всьому.
Та мені видається, що панна занадто цікавиться козацьким золотом.
На що ти натякаєш, бидлото?
Я ні на що не натякаю.
Та знаю, що панна хотіла б втекти від цього занедбаного місця.
Аж за океан.
Це тобі Хелена розказала, так?
Я знаю, що ти ходив до неї.
А про неї ти не думав?
Їй теж гроші потрібні.
А навіщо дружині князя гроші?
Щоб не їсти свинячі голови через день.
Бачу, тут всім потрібні ті кляті гроші.
І навіть тобі.
Так.
І навіть мені.
То як, панно,
дізнались, що хотіли?
Це що це у тебе?
Анжейка лякає Песиголовця.
Песиголовець не любить тир-тир-тир.
Хочеш?
Знаєш, що це?
Це кава.
А це джезва.
Нічого собі, так ти все знаєш.
Так, Анжейка знає. Його старий козак навчив.
Бугай. Козака звали Бугай.
Як корову?
-Так, як корову. -Тільки хлопчика?
А ще бугай нічого не боїться.
Так, це правда.
Але вмирати і він боїться.
Коли бугая ріжуть, його напоюють чимось смачненьким, теплим,
щоб він покірнішим був, смирним,
щоб не боявся.
Так от чому їх як баранів перерізали.
Їх приспали!
Хто давав козакам щось в дорогу?
Пані Маринка.
Маєш вуха, а не чуєш…
Маєш очі, а не бачиш…
Маєш руки, а дістати не можеш…
Голову знести можу!
Чи думаєш, твої чорти рятуватимуть тебе?
Ну що, стара, давно не бачились?
Я знаю, козаків отруїли.
А ти в цих лісах одна відьмацтвом займаєшся.
То, може, ти в цьому замішана?
Давай, що приніс.
То ти думаєш, що я козаків заради золота перетруїла?
В замку воно сидить. Із замку воно виходить.
-Хто виходить? -Зло.
Велике зло.
Ти, значить, велике добро?
Ні. Я менше зло.
Може, й так, стара.
Ти краще розкажи, за що князя так ненавидиш?
Може, було за що?
Було.
Я вбила дружину Йожефа Пшелуцького.
Приймала пологи. Хлопчик.
Вмер ще всередині.
А з ним і пані вмерла.
Пуповину не побачила.
От князь і вирішив, що бачити мені більше нічого не треба.
Та при собі ще лишив.
Лікувала я його.
А потім нова пані приїхала.
От вона і стала князя лікувати.
Та скажу тобі одне:
ліки і вбити можуть.
Якщо знати, кому і як їх давати.
Це початок і кінець одного кола.
Що бачиш?
Позеленіло.
Ні хріна ти не бачиш, Максим Оса.
Очі брешуть.
Ти бачиш одне, а я знаю інше.
Не вір своїм очам, козаче.
Як так?
Козаків справді отруїли.
Приспали.
Задурили голови.
Але вбив їх…
Песиголовець…
І той, хто підлив отруту, той приведе мене до нього.
Не вір своїм очам, Максим Оса.
Ну що, панно…
розказуй, навіщо хлопців моїх отруїла.
Ти що собі позволяєш? Я пані Пшелуцька!
Та знаю я, хто ти.
А ще знаю, що козаків отруїли.
А тут вся кімната в отрутах.
З чого ти вирішив, що це отрути?
Це ліки, якими я лікую князя.
А може, ти труїш князя?
Кажи, курво, для чого отруїла козаків?
Я говоритиму лише у присутності пана Пшелуцького.
Добре…
Добре.
Хелена…
Пане Пшелуцький!
-Ти щось хотів? -Так.
Що ти хотів сказати?
Хотів розказати вам про відьму.
Про навіжену Марту?
Так.
То що, вона в цьому замішана?
-Виходить, що ні. -То хто?
Прийде звір і всіх вб'є.
Анжейка боїться.
Йому дуже страшно. Тут страшно.
Погане-погане місце.
Анжейка тут сам.
Анжейка теж вмре.
Погане місце!
Хто вмирає,
той вже нічого не знає.
Одного немає.
Зло наступає.
Пані вмерла. Пані мертва.
Анжейка любив пані.
Анжейка почув голос.
Прийшов і побачив пані… Прийде звір і всіх вб'є.
-Анжейці страшно. -Що ти тут робив?
Що ти тут робив?!
Анжейка почув голос.
Пані кричала: «Пусти!»
І хрипіла. А потім…
Двері були відчинені?
Так, відчинені. Анжейка би не зайшов, якби двері були зачинені.
І тут хтось був?
-Був. -Хто?
Мертва пані.
Анжейка теж вмре.
Прийде звір і всіх вб'є.
Анжейка боїться.
Анжейка буде сам.
Анжейка теж вмре…
Цо сі стало?
Пані Хелену отруїли.
Хто?
Не знаю.
Є сліди боротьби.
Шия порізана.
Все розкидано.
Двері були відчинені.
Цо то за мензурка?
Отрута.
Її тут багато.
А це що таке?
Це Маринкина…
Це Маринкина цяцька.
Пані Хелена забрала її в Маринки?
Це погано.
Це дуже погано.
Пусти мене! Я єсть панна Пшелуцька!
Я хочу поговорити з батьком! Я хочу поговорити з паном Йожефом!
Мені нема про що говорити з вбивцею!
І не називай мене батьком.
Я тепер твій суддя.
Ти знову віриш їм, а не мені.
Я нікого не вбивала.
Маринка погана.
Маринка буде в клітці.
Всі погані в клітці.
Маринка погана!
Погана!
А пані таки має характер.
Ти дурень.
Ти просто дурень, Максим Оса, якщо повірив у все це.
Можливо, пані, я й дурень.
Бо не знайшов ні золота, ні вбивцю козаків.
Та я обіцяю вам…
я обов'язково знайду.
Пшепрашем, пане Оса, що так погано думав про вас.
Віджу, що й козаки можуть бути шляхетними воїнами
і розумними шукачами.
Пшепрашем, пане Фогель, що й я погано про вас думав.
В ім'я Отця… і Сина… і Святого Духа,
Амінь.
Навіть імені твого не знаю, малий.
Не сердься, що кричав на тебе.
Не зі зла.
Ну, зустрінемось на тому світі, ще наговоримось.
Анжейка поганий… Поганий!
Оса на похорон зібрався.
І чого це ти золото не шукаєш?
У мене ще є час, а ось в тебе його майже немає.
А що ти знаєш про Фогеля?
От і я нічого не знаю.
Все, що я знаю, що Песиголовець є.
Він має хазяїна.
Так.
Це я теж знаю.
Знаєш, малий…
…тяжко вірить живим.
Ти поки живий був, я думав, ти брешеш.
А тепер знаю: не брехав.
Так і з пані.
Я гадав, що то вона у всьому замішана.
А виходить, що ні.
Не думаю, що Хелену отруїла донька Пшелуцького.
Проте день-два в клітці їй не завадить.
Нехай посидить, подумає.
А це тобі.
Щоб там веселіше було.
А якщо сам Пшелуцький?
Йому ж гроші потрібні?
Потрібні.
І що я знаю про Фогеля?
Так. Все зводиться до Фогеля.
Свинопас, пся крев, а не козак!
Анжейці страшно.
Анжейка боїться.
Курва, треба було в малого чоботи забрати.
Може, викопаємо, поки не пізно?
І пістоль в нього хороший… і шабля.
Ти що, взагалі в бога не віриш? Як так, у мертвого красти?
А ми як крадемо? Вбиваємо та й крадемо!
Так то ж ми вбиваємо. А цей вже мертвий.
Та й ховаємо ми його по-християнськи.
Навіть не думай про таке. Нехрист!
Знаєш, страшна смерть, ось так живцем закопали.
Може, добити треба було?
Для козака смерть як смерть.
Вони там на Січі одні одних так закопують живцем.
А зимою під лід пускають.
А цю собаку я би ще підсмажив. Та часу нема.
Фогель сказав, що маємо ще сьогодні золото перевезти.
Фогель багато чого каже.
Ти знаєш, що він сестру свою отруїв?
-Хто тобі сказав? -Нахман сказав.
Так що, Хелену він отруїв?
Ну я таке чув…
Щось не подобається мені цей Фогель.
Навіжений якийсь.
Навіжений чи ні, але гроші маємо.
Я його ще з каторги московської добре знаю.
Це ж він мене звідти витяг.
Та знаю. Ну й добре.
Головне, щоб свого Песиголовця тримав на прив'язі подалі від мене.
Все, добре закопали.
Так.
Сучий син вже нікуди не дінеться.
А той баран, круторогий Скочив бабі межи ноги
А то теля хвостом меля А той індик пиндик-пиндик
Циць!
Ти щось чув?
А та гуся сюся-сюся
А та кача дрібно скаче
А та кура чубатура
По садочку ходить та й ходить,
Курчаточок водить та й водить
Танцювала риба з раком
А петрушка з пастернаком
А цибуля з часником
А дівчина… з ко…
…за… ком!
То, кажете, зарили живцем?
Ну, така вже доля у того гоя нечесаного!
А що Марек казав робити?
Сказав, що сьогодні треба забрати золото з костьолу.
Так що переїжджаємо до замку, панство.
Нахман пропонує випити за панство. Тост!
Вечір в хату, бандити.
Щоб мене чорти забрали.
Навіть не сумнівайся.
От гівно старе…
Ну що, друже Нахман?
Поговоримо?
Пане Оса, Нахман - простий гебрей, якому ніхто нічого не розказував.
Нахман нічого не знає.
Ці два бандити, яких ви, пане Оса, розважливо вбили,
от вони знали.
Але, завіряю вас, тільки не Нахман.
Курва!
Сучий сину!
Я нічого не знаю.
Мені нічого не розказували.
Я чув… Я чув тільки про Песиголовця і золото.
Вже і про золото… і про Песиголовця згадав.
Хто за цим всім стоїть?
Фогель! За всім стоїть Фогель!
Але насправді він ніякий не Фогель, а Марек!
Його звати Марек! Він брат Хелени.
-Брат Хелени, кажеш… -Більше я нічого не знаю.
-Мало не забув. Золото де? -Що?
Курва!
Нащо? Я ще ж не розказав!
В костьолі.
В старому костьолі… Все там. І золото. Все.
А казав, що нічого не знаєш.
Будь ти проклятий… Максим Оса…
Щоб ти здох!
Іди, і він знайде тебе.
Він тебе знайде.
Фогель!
Максим Оса.
Чи може краще тебе називати пан Марек?
-О, бачу, пан Оса зустрівся з Нахманом. -Так. І йому це не сподобалось.
Фогель, навіщо тобі це все?
Я тобі розкажу.
Бачиш, Пшелуцький хотів тут академію будувати.
Просвітництвом займатись.
Але він не розуміє цінність цієї землі.
Дорога!
Дорога, яка поєднує землі хана і землі королів.
І люди б ходили.
Якби не банди і Песиголовці, які живуть в цих лісах.
Тут виходиш ти і кажеш: дайте мені владу!
Абсолютно!
А ті, хто тобі заважали, в клітці або мертві?
І тут ти правий.
Але я не в клітці і не мертвий.
А ось тут ти і збрехав.
Ти вже мертвий, просто не знаєш про це.
Хороший козак - мертвий козак.
Фогель!
Я поганий козак.
Я дуже поганий козак.
Песиголовець боїться тир-тир-тир.
Анжейка?
Анжейка хороший.
Але пані сказала, щоб Анжейка відпустив звіра погратись.
Вона завжди так каже.
Яка пані?
Жива.
Анжейці страшно.
Анжейка боїться.
Анжейка боїться мертвих.
Не бійся, Анжейка.
Пані не вмерла.
Я випила ліки і заснула.
А поки я спала, звір до Анжейки не приходив?
Ні, не приходив.
Анжейка відганяв звіра. Тир-тир-тир.
Тир-тир-тир…
А поганий козак пішов?
Козак хороший. Козак врятував Анжейку.
Так-так, я знаю. То де хороший козак?
Мертвого повіз до лісу. Мертвого малого козака.
А де Маринка?
Маринка погана! Маринку пан Йожеф посадив у клітку.
Он як!
Ну тоді пішли до пана Йожефа?
От він, мабуть, зрадіє, як мене побачить.
Пан Йожеф не радий, що пані Хелена жива?
Анжейка! Сюди… Йди сюди.
Анжейка?
Хлопчик, якого ти бив,
тримав у клітці і забороняв гратись?
Анжейка любить гратись.
Так, Анжейка любить гратись.
І ти просиш цю дитину про допомогу?
Ти знищив все навколо себе. Всіх!
І заради чого?
Заради своїх мрій?
Ні, Йожеф.
Нема тобі прощення.
Ти і тільки ти примусив мене зробити те, що я зробила.
Але я ще спробую відмолити свої гріхи.
А тобі, Йожеф…
горіти в пеклі.
Звір теж хоче гратись.
Хоче…
Ні!
Анжейка боїться звіра.
Ні… Йди геть!
Не треба!
Звір хоче…
…гратись!
Яка пані?
Жива пані.
Все добже?
Цо сі стало?
Максим Оса.
Ти мусив його вбити, Марек!
-Та я… -Заткнись!
То де він зараз?
В костьолі.
Лишив його зі звіром.
В костьолі, кажеш?
Зі звіром?
Добже.
Там він і здехне.
Але маємо ще єдну справу.
-Пішли. -Пусти!
Пусти, смердюче падло!
Бачиш, Йожеф, що ти наробив?
А міг, як інше панство, думати про себе,
про доньку, про родину,
про герб, про короля.
Але ні!
Ось тобі й маєш. Ти навіть доньку свою врятувати не годен.
Бо ти нічого не можеш зробити.
На.
Спробуй.
Цо, пане Пшелуцький, не виходить?
Іноді помилки виправити неможливо.
О, дивись, Песиголовець повернувся.
Здех козак.
Бо так і мало статись.
Чого це ти?
Стій, пся крев!
Анжейка!
Хелена, накажи йому стати.
Стій! Звір не грається. Анжейка, стій.
Стій!
Будь ти…
Так.
Я вже проклятий.
Максим Оса…
Так, ясна пані.
Добре тебе мій брат навчив битися.
Так, суко, добре навчив.
Моргає: «Цить! Засни! Я смерть твоя!»
Остатній раз…
загон зі злотом…
віджелі…
у замку гранічнем…
пана Пшелуцького,
на жемлях…
Це хто такий?
Судовий писар. З Варшави.
Местего злота поки цо єсть невідома.
Там…
Ха, пане Пшелуцький, то ви знайшли золото Круля.
Ко… за… ків…
Козаків? Саме так, ясний князю.
Козаків.
Виходить, Хелена не вірила, що можете розповісти про це.
Дає бог драбинку згори та в долинку.
Раз нема заперечень, що це золото козаків,
то я, мабуть, повезу його на Січ.
Хоча п'ятого мішка так і не дорахуються.
Ясний Круль зручить твоє злото.
Але пан козак розуміє,
же нікому не вольно уповєдать о том, цо тут ся стало?
Пан козак розуміє.
Добже.
Панно.
Їдеш?
Та вже їду.
Вже не тікаєш?
Та вже нема від чого.
Думаєш, все зло в світі скінчилось?
Не все ти бачиш, Максим Оса.
Не все ти бачиш.
Танцювала риба з раком
А петрушка з пастернаком
А цибуля з часником
А дівчина з козаком
З часом всі забули, як там було насправді.
І почали вигадувати свої побрехеньки про козака Максима Осу.
Говорили про пишне весілля князя,
про німця Фогеля, і про вічно молоду відьму Хелену.
Казали, що у Анжейки було дві сестри, які стали собаками.
А Песиголовцем був сам Хвіст.
І завжди в цих вигадках був хитрий козак
у смішних шароварах і з довжелезними вусами.
Який теж любив прибрехати чогось свого.
То як би там не було,
всі ці історії закінчувались одним -
велике зло повернулось на ці землі.