Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vilime.
Polako ćeš opet postati svestan svog tela
i izaći iz tog stanja.
Brojaću od tri do nule.
Tri. Sa mnom si. Ovde i sada.
Dva. Sledi moj glas.
Jedan. Otvorićeš oči.
Nula.
Jesi li dobro?
Odlično, Lujza. Bilo je savršeno.
Vilim je odličan eksperimentalni zec.
Dobro, deco...
Prođimo kroz to!
Dobar posao.
MASTEMA
Jutra su najteža.
Kad dignu roletne i vidim sve pred sobom.
Staze, planine...
Noću, uz vaše proklete tablete, sve zaboravim.
Probudim se misleći da sam normalan
i shvatim da sam ovakav. Znam da nikada neću prohodati.
Jebote!
Hteo sam da budem planinski vodič ili šta već. Planinar.
Učitelj skijanja. Devojke se pale na to.
Od kakve sam sada koristi?
Sve što sam voleo je mrtvo.
Sve što si voleo? Možda.
Ali ima još stvari koje možeš voleti. Pogledaj se, Elijas! Još si živ.
Da, baš super. Serem u kesicu.
I to je deo života koji ćeš opet izgraditi, drugačijeg života.
- U kom mi se više nikad neće dići? - Svakog dana se iznova izgrađuješ.
I to je put. Hrabri uspon. Veruj mi...
Dobro, neću više da ti smetam.
Vidimo se u sredu. Javi, ako želiš da me vidiš pre!
U redu je. Sreda je dan za klince. Za sve doživotne device.
Ma, daj!
Elijas je malo ogorčen, malo smiren.
Kao i svi mi, mislim.
Sećanja na traumu više nisu spontana.
Sestre su primetile da su napadi panike ređi,
kad se probudi ili kad ide da spava.
Ali i dalje snažno reaguje. Ne može da podnese zvuk saobraćaja.
Nekoliko puta je morao da menja sobu.
Sve što ga podseća na nesreću, zvukovi, mirisi, slike,
odmah dovode do neurovegetativne hiperreaktivnosti
i dubokog osećanja bespomoćnosti zbog kog ništa ne može satima.
Dali smo mu mesec dana i proces je dobro prošao.
Napetost i problemi sa spavanjem bi polako trebalo da popuste.
A ako ne popuste?
- Ako ne bude poboljšanja? - Biće ga.
Lujza!
Želela sam da ti kažem, mi smo želeli da ti kažemo,
hvala što si došla u bolnicu. Svima je drago da vide novo lice.
Ovo je novi način rada...
Čini se, dobila si kancelariju doktora Lubijerea,
u penziji je već čitavu večnost, mislili smo da nikad neće naći zamenu.
- Kako ide preseljenje? - Ide. -Zovi ako treba!
Znam da ovde nije lako, naročito za devojku tvojih godina.
- Nisam došla da se zabavljam. - Da.
Lorens?
Hvala, lepo od tebe.
Ćao!
Ti si novi psihijatar?
Imam problem, doktorka.
Ne želim da pričam o tome, ali rado bih da me pregledaš. Shvataš?
- Ovo je tvoj lični broj? - Ne.
To je broj veterinara. To ti treba.
"Imate dve nove poruke."
"Lujza, ovde, De Maistre. Imao sam dvostruki peh.
Kad si otišla, izgubio sam briljantnu asistentkinju i prijateljicu.
Pozovi me kad budeš mogla!"
"Halo? Doktorka Vilmens?
Ima li koga?
Onda ću pokušati kasnije.
Zovem se Liblis.
Želim da Vas vidim."
Fransoa, ovde Lujza.
Dakle? Kako ide preseljenje?
U redu je.
Barem mi ne šapuću iza leđa. Mogu da se usredsredim na posao.
Mogla si to i ovde. Pridaješ previše pažnje glasinama.
Lujza, neprestano ti ovo govorim.
Izvela si onu hipnozu besprekorno.
- Ono što se desilo... - Ja sam odgovorna.
Obećao si da ćeš me posetiti, zar ne?
Možeš li da voziš četiri sata?
Seti se kakav mi je raspored! Zaista misliš da...
"Svi naši timovi su zauzeti.
Ostavite poruku s adresom i javićemo Vam se."
Halo, nemam struje. Možete li odmah da dođete?
Zovem se Lujza Vilmens, živimu zadnjoj kući na Trgu proslava
pored fontane. Hvala.
- Dobar dan. - Dobar dan.
Izvinite, struja se vratila tokom noći.
Nisam električar.
Ostavio sam Vam poruku na sekretarici.
Zbog konsultacija.
Gospodin Liblis, je li tako?
Žao mi je, ali morate da se najavite. Nazovite popodne, u redu?
Doktorka,
treba mi to, odmah.
U redu, ali pravim izuzetak ovog puta.
- Dajte mi minut! - Nema problema.
Gospodine Liblise?
Nije buđ, ne brinite.
Možda je šalitra, ako negde curi.
Gospodine Liblise, pratite me.
Dolazim iz mesta u planinama.
Pjer Plante. Znate li gde je to?
Znam, ne možete znati.
To je surov predeo.
Ali za mene, tamo sam...
- Tamo mi prija jer... - Samo malo! Jedno po jedno.
Molim Vas.
Hvala. -Kao što rekoh, živim u Pjer Planteu. Na farmi mojih roditelja.
Mrtvi su, samo sam ja tamo.
Volim da budem sam sa životinjama. Ali kad su drugi tamo...
Ljudi me uznemire. Već neko vreme...
Bojim se. Imam noćne more. Mislim da imam.
Stvari se dešavaju noću. Kad se probudim, kao da nisam spavao.
Uopšte nemam energije.
Onda vidim stvari u glavi.
Užasne stvari.
Imam nešto kao...
Šizofreniju, hebe, hibi...
- Hebefreniju? - Tako je, hebefreniju!
Jeste li već išli kod psihijatra? Možda kod mog prethodnika, dr Lubijera?
Ne, išao sam kod psihijatra u gradu. Zvala se dr Graven.
- Ali više nije želela da me primi. - Kako to mislite?
Nikad mi se nije javila. Kao da ne želi više da me vidi.
- Kao da sam je plašio nakon hipnoze. - Nakon hipnoze? -Da.
G. Liblise, ko Vas je poslao kod mene?
Doktorka.
Želim da me opet hipnotišete. To mi olakšava.
Nakon hipnoze mogu da spavam.
- Žao mi je, hipnoza ništa ne rešava. - Je li?
To je samo oruđe. U psihijatriji je kontroverzna.
Neki rade hipnoanesteziju pre operacije, ili hipnoanalgeziju za bol.
Tako je! Boli me, samo hipnoza pomaže!
Ako se ovo nastavi, ubiću se.
Nakon hipnoze više nemam one vizije, kraj priče! -U redu.
Idemo korak po korak. Počećemo sa rečima.
Ja sam psihijatar, nisam čarobnica.
Predlažem da se sastanemo sledeće nedelje.
- Isti dan, isti sat? - Može. -Da?
Videćemo šta možemo da uradimo sa tim...
Sa tim vizijama.
Doktorka, vidimo se u petak.
Moja majka ne shvata da mi treba više vremena sa mužem.
Dobra je žena, ali...
Onda smo završili u krevetu...
- Meša se... - Kad je bilo vreme da odem...
- Ne želi me. - Samo sam stajao tamo.
Majka mi je tako rekla. Ne prepoznaje me...
- Ne mogu to. - Umro je... -Šta da mu kažem?
Tata, to sam ja.
Prazan sam. Ne možete da zamislite. Ostavila je prazninu u mom životu.
Ostavila je prazninu...
Doktorka, možete li da pojmite prazninu?
"Dobili ste ordinaciju dr Graven. Molim Vas, ostavite svoje podatke."
Dr Graven? Ovde Lujza Vilmens. Izvinite, trebalo je da se javim.
Nakon naše seanse bila sam malo zbunjena.
Sada Vas zovem kao koleginica.
Vaš bivši pacijent je došao kod mene.
Volela bih da popričam sa Vama o njemu. Možete li da me pozovete? Hvala.
Dobar dan, opet Lujza Vilmens.
Sinoć sam Vam ostavila poruku zbog nestanka struje.
Niste mi se javili.
Pokušajte da me pozovete ili...
Sranje! Samo učinite nešto!
- Dobro veče. - Veče, doktorka.
Platiću na blagajni.
- Jesu li dobro? Ludaci? - Molim? -Oni ljudi.
Ludaci koji Vam dolaze. Viđamo ih ovde.
Muž i ja se pitamo, govore li Vam sve.
To Vam ne mogu reći. Užasnuli biste se.
Jebote!
Šta radiš ovde, Fransoa? Mislila sam, ne možeš da dođeš.
Drago mi je što te vidim.
Pričaj mi, Lujza... O tvom novom pacijentu.
Ako je ovde manjak psihijatara, ne čudi li te da taj Teo...
- Liblis. - Ide kod istog psihijatra kao i ti?
Čista je slučajnost da govorimo o gospodinu Liblisu.
Ali brine me što više ne ideš kod dr Graven.
Budući da moj pacijent traži hipnozu,
šta mi savetuješ? Tip je na ivici, očito ima psihotične epizode.
Stvarno ćeš koristiti hipnozu, lekove protiv anksioznosti i stimulante,
a da ni ne započneš psihoterapiju? Pripazi!
Vilimova smrt ti je narušila rasuđivanje.
Vešt si psihijatar. Nikad ne sumnjaj u to!
Hvala Vam, profesore.
Vreme leti! Zakasniću na sastanak sa tvojim šefom.
A njega dobro znaš.
Vidite, doktorka, ovde je dobijanje vozačke razlog za slavlje.
Slavili smo u klubu "Apoteoza".
U dolini. Idemo tamo sa prijateljima za vikend.
Napio sam se. Bio sam pijan kao majka.
Samo tako, Klara se onesvestila.
Zaspala je na stolici.
Kad je došlo vreme zatvaranja, izbacili su nas.
Stavio sam je u auto. I znate šta?
Čak sam hteo da joj stavim pojas.
Ali...
Onda sam se probudio u bolnici.
Nisam osećao ruke ni noge.
Nisam ništa osećao, samo svoju glavu.
Kad su mi rekli za KIaru...
Čak nisam ni plakao.
Čak ni to nisam mogao.
Samo sam želeo da sam umro umesto nje.
Ali to se nije dogodilo.
Klara je mrtva, ali ti si živ.
Pitanje je samo šta ćeš da učiniš sa tim. -Sa čim?
Ne vidite da sam biljka?
Zamislite da ste na mom mestu! Ne budite smešni!
Za nekoliko meseci si povratio kontrolu nad rukama.
Sve je moguće. -Šta god. Jebite se, idite dođavola!
Rado, ali nemam njegov broj.
Šta god. Sigurno možete dobiti čiji god broj želite.
Ali zaista, doktorka,
da sam umro, da li bih sad bio u raju ili paklu? -Ne znam.
Ali ako se to pitaš, to je dobar znak, znači da si još živ.
Ali među nama...
Raj zvuči dosadno, zar ne?
Devojke poput Vas ne završe tamo.
Dobro, doktorka.
Vidimo se sledeće srede na mojoj pauzi za čaj.
Radi!
Trošiš li muškarce jednako brzo kao akumulatore?
Retko se smešiš.
- Sigurno izgledam zlokobno. - Ne baš zlokobno, ali blizu.
Hoćeš li da dođeš na večeru jednom? Neće to biti događaj veka.
Ali moja porodica želi da te upozna. Možda malo odmoriš misli.
- U redu. - Super!
Pod jednim uslovom. Nađi dobrog vinara, dosta mi je jeftine splačine. -U redu.
- Ako to opet napravi, kastriraću ga. - U redu.
Dolazim iz mesta u planini. Pjer Plante. Znate li gde je to?
Ako se ovako nastavi, ubiću se.
Dobili ste električare.
Ovde Lujza Vilmens. Znate li šta znači "hitan slučaj"?
Strujni prekidač.
Morate da ga uključite.
Mislite da sam tako glupa?
To je bilo prvo što sam probala.
Evo, za Vas.
- Hvala, gospođo Vilmens. - Nema na čemu, gospodine...
Vilim.
Samo Vilim.
Pa...
Hvala ti, Vilime.
Ja sam ukleta.
Reci mi, doktorka, zašto špijuniraš moju kuću?
- Šta želiš? -Ko si ti? - To nije pravo pitanje.
- Treba da se pitaš ko si ti. - Pusti me napolje, ludače!
- Da? -G. Liblise, ovde dr Vilmens. - Doktorka? -Nadam se da je sve u redu.
Neko je otkazao termin, možemo li da se vidimo ranije?
- Zbog hipnoze? - Vi ste opsednuti.
Pa da! -Dobro, opsesije su moj posao. Razgovaraćemo sutra. -Savršeno.
Fransoa?
Lujza, brinuo sam se. -Da te pozovem kasnije, imam pacijenta?
Kladim se da je onaj sa hipnozom. Jesam li u pravu? -Moram da idem.
Obavestiću te.
- Gospodine Liblise, prepali ste me. - Zašto?
Najavio sam se.
Kako ste jutros?
Gore.
Svake noći je sve gore.
Noćne more, sad ih zaista vidim.
U agoniji sam.
Pravoj agoniji.
Ne postoji granica između noćnih mora i stvarnosti?
- Bol je neprestan? - Želim hipnozu!
Ja sam psihijatar. Ne mogu.
Znate li Vi šta je bol?
Da joj možete pobeći samo nakratko, učinili biste bilo šta.
Zašto ste zapravo došli kod mene?
Bojite se?
I ja se bojim.
Ali nećete me ubiti.
- Ne razumem. Zašto bih Vas ubila? - Ako me ostavite ovako, ubićete me.
Sa svim tim vizijama, imam samo jednu želju.
Da uzmem pušku i...
Nijedna vizija ne može preživeti sačmaricu.
Shvatam.
Pa...
Lezite!
Hajde, lezite!
Danas ćemo da proverimo da li ste prijemčivi.
Teo.
Prepusti se!
Sklopi oči...
Osvesti svaki delić tela...
Brojaću od tri do nula.
Tri. Kapci su ti sve teži...
Udahni!
Pusti da ti misli teku... Dva.
Izdahni...
Telo ti polako tone u kauč.
Jedan.
Ponireš duboko u sebe.
U novom si stanju.
Prijatnom stanju. Pusti da plutaš...
Teo?
Teo? Probudi se!
Vrati se meni!
I ti si ih videla?
Šta?
Šta ste videli?
Je li to bila noćna mora?
Trebalo bi da znaš, bila si sa mnom.
Bila si sa mnom i bilo je još gore.
Da, bila sam sa Vama ovde. Ali...
Ako mi ne kažete više, ne mogu da Vam pomognem.
U redu.
Reći ću ti sutra. Vraćam se sutra.
Ne, g. Liblise, treba Vam vremena posle seanse.
A treba i meni. Vratite se sledeće nedelje.
Isti dan, isto vreme.
Trebalo bi da se pozabaviš i ovim.
Hvala što si pozvala. Dobro te je videti.
Zabrinula si me jutros.
Kako je prošla seansa sa Liblisom?
Ne priča mnogo. Opsedaju ga strahovi, onesposobe ga. Suicidalne sklonosti.
Pogoršane socijalnom i emocionalnom izolacijom.
Bože! Šta predlažeš?
Siguran si da ne radim ovo samo da bih mogla i dalje da vežbam?
Lujza, nikad nisam daleko.
Zovem tvog šefa svake nedelje.
Izveštava me o tebi.
Da mi je nešto sumnjivo, rekao bih.
Ja sam tvoj saveznik.
Ako gajiš sumnje, razgovaraj sa mnom! Obećavaš?
Obećavam.
Ovo je konjska doza. Pokušavaš da ubiješ pacijenta?
Ja sam konj.
- Ne brini! - Izvini, ništa nisam videla.
Nema veze, Malika. Hvala ti.
- Jesi li nas lako našla? - Ne.
Sve u svemu, osećam se dobro kod kuće.
Vidim decu, čitam, mogu da nađem samog sebe.
Mogu da dišem.
Depresija ima i dobre strane.
Ponovno povezivanje sa životom i voljenima nije dobra strana depresije.
To je svetlost na kraju tunela.
Da je tako, ljubavi, stvari ne bi bile tako mračne.
Jadna Lujza.
Pokušavamo da ti skrenemo misli, ali čini se da tvom poslu nikad kraja.
Moglo je biti i gore.
Toliko je malo psihijatara ovde da je i on mogao biti tvoj pacijent.
Smem li da pušim?
Hvala.
A ti?
Čega se ti bojiš?
Ničega.
To je prljava laž.
Pažljiivo ćeš se dozirati i pretvoriti se u biljku.
Nema više patnje.
Možda će ti se čak činiti da uživaš.
Bolje je umreti odmah.
Ja volim svoje tabletice.
Oni su mali pomoćnici koji me uravnotežuju.
Ne želim da bacim život u bezdan.
Nisam snažan kao ti. Ili lud kao ti.
Ovo je bezdan.
Neka duhovi uđu u nas.
Naposletku, možda i meni imaju nešto da kažu.
Kafa? Čaj?
Prespavaj ako želiš! Tako nećeš morati da voziš kući.
Ljubazna si, ali pustiću vas na miru.
Mislim da tvoj muž mora da razgovara s tobom.
Hvala ti puno.
Lorens, bolnica: "Hvala ti za predivno veče."
Osećaš se prijatno.
Spokojno...
Sad mi reci, Teo,
šta si video tokom poslednje seanse?
Doktorka...
Gospodine Liblise, jeste li učili latinski u mladosti?
Ne.
- Čak ni lokalni dijalekt? - Ne.
Vaš slučaj iznenađuje, blago rečeno.
- Znači li to da je ozbiljan? - Ne. Ne brinite!
Samo znači da nisam očekivala da ću Vas sresti.
Iscrpljena sam, Fransoa.
Smrt je svuda, prati me u stopu.
Vilim prošle godine.
Sada ova porodica.
Ja sam poslednja koja ih je videla žive.
Znam, Lujza.
Rekli su mi u bolnici.
Direktor me traži da vodim psihijatrijsko odeljenje i pomognem.
Ostaću nekoliko dana.
Muž je navodno bolovao od depresije.
Tipičan primer psihoze.
Nisi ti kriva.
Nisi ti pucala.
Mislim...
Ako želiš da zadržiš pacijente, ostani prisebna.
PREVODILAC LATINSKI - FRANCUSKI
MOJ ŠTAP, POČNE SA KRAJA SVEGA DOBROG
SILA OBRAÐUJE ZEMLJU, STABLO LOVOR JA
Dakle?
- Kako si provela dan? - Nekako.
- Ljutiš se na mene? - Psihijatar si, zar ne?
Ljudi sa kojima sam večerala upravo su masakrirani.
- Ne sedi mi se u restoranu. - U redu.
Možda sam bio netaktičan.
Ovde sam nekoliko dana. Razgovarajmo!
Bila si izvanredna asistentkinja. Misliš li da sam srećan
- kad vidim da truneš ovde? - Stani!
Četvoro ljudi je pobijeno sačmaricom. Zašto potežeš to? -Izgubila si veru.
- Veru? - Da, veru. Zovi to kako želiš!
Svoju misiju, svoj poziv. Naš posao je da se suočimo sa bolom.
Vrati se osnovama, dođavola! Razgovoru, slušanju
Šta ako to nije dovoljno?
Šta ako je slepo verovanje u nauku i napredak samo zamena za veru?
Možemo govoriti o talasima, energijama, duhovima...
Šta hoćeš da kažeš?
Ili je bolje govoriti o šizofreniji, epilepsiji, bipolarnom poremećaju,
svemu što uzrokuje simptome koje su nekad povezivali sa...
Opsesijom.
O čemu ti?
Zašla si u misticizam?
Trebalo bi da znaš da postojanje stvari,
bio to Bog ili nauka,
ne znači da njihova suprotnost ne postoji.
Nema potrebe za anti-Bogom ili iracionalnim koještarijama.
Tako dakle, ludiš? Benzodiazepini? U tim količinama?
Pokušavam da ne poludim potpuno.
Izvini, ali idem. Moram biti sama.
Više te ne prepoznajem. Ne mogu te ostaviti takvu. -Možeš.
Teo...
Nisi se prevarila, doktorka.
Oslobodi se demona...
Da možeš naći mir.
Da, samo zovem da odložim naš sledeći sastanak.
Hvala, Laura, još jednom se izvinjavam.
Izvinite.
Jeste li Vi izgubljena ovčica?
- Ne, ja sam psihijatar. - Onda se bavimo istim poslom.
Vi pokušavate olakšati dušu pomoću reči, a ja pomoću Božjom.
Šta mogu da učinim za tebe, dete moje?
Oče, pripremam se za konferenciju.
Treba mi pomoć sa prevodom nekih fraza, mislim da su na latinskom.
Naravno, nekad sam predavao latinski u seminariji.
Ali iskreno, nema baš novih autora koji pišu na latinskom.
Bacimo pogled! Videću kako mogu da pomognem.
Izvinite što insistiram, ali ovo je vrlo važno.
Pobrinuću se za to.
Ovo je moja posetnica.
- Hvala. - Pozovite me kad budete mogli!
Lujza?
Hteo sam da ti kažem.
Sestre kažu da je Elijas juče bio vrlo uznemiren. Kažu da je vrištao.
- Imao je noćne more. - Tipično za PTSP, pa?
Imam kolegu u La Konsepsionu. Imaju mesto za njega.
- U Marselju? - Tamo ili negde drugde.
Ali naša bolnica ne može da leči nekog poput njega.
Sa svim što se dešava, implodiraćemo.
Ne možemo to. Ni ti ni ja.
Zdravo, Elijase. Jesi li dobro?
Loš dan?
Znaš, meditacija može da pomogne.
Ali ne pomaže, ako samo sediš.
Ovo što radimo je najvažnije upravo u danima poput ovog.
Šta želiš da kažem? Da si me uplašila sinoć?
Jesi li srećna?
Uplašila? Ne razumem.
Imaš amneziju? Sranja koja si pravila...
"Išla bih u raj, jer sam već bila u paklu."
Više nisi tako pametna?
Inače si pričljivija.
Gubi se!
Ti si ta koju treba lečiti.
- G. Liblise, nije dobar trenutak... - Doktorka!
Znam šta radiš za mene. Znam da je komplikovano.
Hteo sam da ti se zahvalim. Izradio sam ovo za tebe. Lobanju.
Lepo će izgledati na tvom radnom stolu.
- Hvala, lepo od tebe. - Nema na čemu.
Usput, počeo sam da urezujem neke reči na kamenu na mojoj zemlji.
Kad završim, odvešću te da vidiš.
Neću da te zadržavam.
Dođavola!
Već sam to probala. Zašto bih inače zvala?
Vilime?
- Glupane! - Šta tražiš?
- Tebe. - Mene?
Pokazaću ti.
Uvek ja tebe plašim.
Jebote!
Nešto te tišti.
Jutros sam našao stoku mrtvu.
Prerezanog grla. Ne znam ko je to uradio.
Niko to ne radi bez razloga.
Jesi li prijavio policiji?
Hoćemo li da odgodimo seansu?
Jutros kad sam ih video,
bilo je krvi svuda i to me...
Mislim...
Kao da se noćna mora nije završila.
A najgore od svega je ono što se događa sa tobom noću.
Na početku sam uživao.
Jako. Kao i ti, mislim.
Bilo je lepo osećati te. Stvarno te poznavati.
Ali sad me ti snovi najviše bole.
Ono što radimo u tim snovima...
To nije užitak. Nije čak ni ljudski.
U redu, počnimo!
Teo...
Osećaš se prijatno...
Spokojno...
Sklopi oči!
Nalaziš se na mirnom, toplom mestu.
Siguran si.
Udahni...
Duboko.
Brojaću od tri...
Do nule.
- Halo? - Ovde otac Silvan.
Tražili ste mi prevod.
Moram da se sastanem sa Vama. Možete li doći sutra ujutro?
Možemo da raspravimo ono što sam otkrio.
- Dete moje, jeste li tamo? - Jesam.
Dobar dan.
Hvala što ste došli, doktorka. Pođite za mnom!
Gore je mirnije.
Uspeo sam da prevedem, više-manje, neke od fraza koje ste mi dali.
Ali pre nego što nastavimo,
voleo bih da znam odakle dolaze.
Previše je knjiga na kojima temeljim istraživanje. -Shvatam, ali...
Koje su to?
Oče, lekarska poverljivost je poput ispovesti, nije li?
Ali ako je to stvar od opšteg interesa, obe strane moraju biti spremne
na određeno kršenje pravila. Da li grešim?
Ne u ovom slučaju. Izvinite, ne mogu da kažem više.
Uđite!
Ovo je moja kolekcija stripova, za razbibrigu izviđača.
Da vidimo!
Moram priznati da nije bilo lako dešifrovati ovo.
Ovo je drevni oblik latinskog
koji se više ne podučava čak ni na Biblijskom institutu.
Prva reč u Vašim beleškama...
Mastema.
To je jedno od mnogobrojnih imena kojima se imenuje đavo,
poput imena Lucifer i Belzebub.
U Knjizi jubileja na jevrejskom,
prevodi se kao "mržnja",
"neprijateljstvo", čak i "progon".
A u Knjizi proroka Henoka...
Prevod "Mastema" bio bi...
"Onaj koji postaje besan, jer poriče samog sebe."
Prema svim tim tekstovima,
to zlo biće će jednog dana podići vojsku demona da uništi čovečanstvo.
- Smak sveta? - U neku ruku.
Drugim rečima, Mastema će izvršavati volju Sotone,
sa jednim jedinim ciljem:
Da iskuša veru čovečanstva.
Vidite, mislim da ovaj tekst nema presedana.
Stoga Vas još jednom pitam
Otkud Vam te beleške?
Šta dalje kažu?
Appropinquavit finis. Kraj je blizu.
Visceribus terrae. Iz dubine sveta.
Lorem ipsum. Vratiću se.
"Javi se u bolnicu. Elijas."
Doktorka. Verujete li u Boga?
Ne znam.
U svakom slučaju, ne onako kako to crkva uči.
Ali Bog se drugačije objavljuje svakom od svoje dece.
A Vi, oče?
Verujete li Vi u đavola?
Znate...
Ako postoji bela,
možemo pretpostaviti da postoji i crna.
A ako postoji Bog,
isto vredi i za đavola.
Usred noći, Elijasove komšije su uzbunile sestre.
Čuli su tuču i zatim tišinu. Niko ne razume.
Obesio se užetom sa roletne.
Kako je uspeo da se popne gore?
Jesi li primetila išta neobično?
Ikakve promene u lečenju?
Imali ste seansu juče.
Nisi to predvidela...
Dođavola! Ne prestaju. Idi, Lujza!
Halo? Šta je sad?
Nipošto!
Dobar dan, doktorka. Rečeno nam je da ćete doći.
Doneli smo ga ovamo pre autopsije.
Tako tužna priča. Tako mlad.
Doktorka?
Ne šta si me to naterala?
Nešto nije u redu?
Dobro veče, Lujza.
Tražila si me?
A noćas...
Koju si to ranu opet otvorila u meni?
Kao i onog dana. Verovao sam ti.
Dobro si znala šta radiš tokom seanse.
Zašto si želela osvetu?
Misliš da znaš šta je patnja? Još si živa.
Čak ni smrt nije ništa.
Moje muke su bol bez kraja.
Dođi ovamo!
Doktorka!
Doktorka! Čuješ li me?
- Halo? - Ovde otac Silvan.
Dobio sam informacije koje sam čekao.
Mislim da ne shvatate jedinstvenu prirodu ovog otkrića.
Moram da insistiram. Kako ste se dokopali ovog teksta?
- Bavim se psihijatrijom, ne cenkanjem. - Moram da shvatim, doktorka.
Iskreno, Vaše otkriće je veće od nas. I od Vas i od mene.
Čekajte, oče, pozvaću Vas!
- Halo? - Doktorka.
Moram da Vas vidim odmah.
U bolnici sam. Daj mi jedan sat. -U redu.
Hvala što si me čekao.
Jesi li povređena?
Nije ništa. Nespretna sam.
Dakle, opet noćne more?
Nema više noćnih mora! Nema spavanja, nema noćnih mora.
Od zadnje seanse nisam oka sklopio. Nikad se nisam ovako osećao.
- Ovako pun energije. - Na šta trošiš tu energiju?
Ne znam. Imam rupe u sećanju.
Bolest postaje gora. Sigurno se o tome radi.
Otkad sam te sreo, sve je gore.
Ne mogu da te ostavim ovakvog. Daj da ti nađem mesto u ustanovi.
Daću ti tablete za spavanje. Rekao sam ti! Treba mi hipnoza!
G. Liblise, to bi bila ludost.
A tvoje obećanje?
Ležim na tvom kauču, dok mi trpaš sranja u mozak.
I još mi obećavaš sranja?
Kada? Kada sam ti išta obećala?
Puls ti se usporava.
Disanje ti se usporava.
Prepusti se, odvoji telo od uma...
- Sad mi reci... - Uvek.
Uvek.
Uvek sam radio ono što želiš.
- Vratio se. - Ko se vratio?
Teo, ja sam tvoj psihijatar. Izaći ćeš iz tog sranja.
Zaboravićeš ovu seansu!
Slušaj moj glas i vrati se!
Ja nisam deo tvojih snova i fantazija.
Jedan. Izađi iz tog stanja. Nismo se sreli van klinike.
Dva. Slušaj moj glas, otvori oči! Ovde sam. Pogledaj me, Teo! Tri.
Sa tobom sam, ti si sa mnom. Ovde i sada!
Teo, sa mnom si.
Ovde i sada!
Nisam ja kriv što radim loše stvari!
"Teo. Ja sam tvoj psihijatar. Izaći ćeš iz tog stanja.
Slušaj moj glas i vrati se! Nisam deo tvojih snova i fantazija.
Pakao je prazan, jer su svi demoni među nama."
"Sa tobom sam, ti si sa mnom. Ovde i sada!"
- Da? - Oče? Moram odmah da Vas vidim.
Molim Vas, dođite!
Sumnjam da je Vaš poziv na noćnu čašicu
ono zbog čega ste me zvali.
Priznajem, oče.
Znate li jednog od Vaših parohijana, Tea Liblisa?
Liblis? Liblis...
Samo malo!
Da, tako je.
Poznavao sam porodicu Liblis, živeli su u planinama.
Vrlo pobožni ljudi. Srčani. Zašto?
Teo je njihov sin.
Usto je i moj pacijent.
Došao je kod mene i tražio da ga hipnotišem.
Sve je to lepo, ali ne razumem.
Kako mogu da Vam pomognem?
Moram nešto da Vam pokažem.
"Teo. Ja sam tvoj psihijatar. Izaći ćeš iz tog stanja.
Zaboravićeš ovu seansu.
Slušaj moj glas i vrati se! Nisam deo tvojih snova...
Pakao je prazan, jer su svi demoni među nama."
Mislim da...
Ovo se zove delirium tremens, zar ne?
Da jeste, ne bih Vas dizala iz kreveta.
Jeste li ikada izveli...
U slučaju opsesije...
Egzorcizam?
Slušaj, Lujza, mogu tako da te zovem?
Mislim da je vrlo često egzorcizam simbolični odgovor na mentalnu bolest.
Simbol ponekad, čak i često,
može biti delotvorniji od bilo kakvog leka.
- U ovom slučaju... - Oče, ovo nije mentalna bolest.
Stani!
Moram da se posavetujem sa nadređenima.
Jesi li obavestila...
Ne znam, bolnicu? Policiju?
Ne, oče. Nemojte nikom da kažete, neću ni ja!
A i šta biste im rekli?
Nestabilni čovek je bio kod psihijatra? Kakvog li zločina!
Ja sam poput Vas. Najpre želim da shvatim.
Gospode!
Iskušavaš li moju veru,
tako što me suočavaš sa najvećim izazovom?
Šta ste rekli?
Ništa. Ništa, dete moje.
Molim se.
"Opazih kako Sveti grad silazi od Boga sa neba,
novi Jerusalim, poput verenice koja je nakićena za svog muža."
Samo tri sanduka? -"Padam mu pred noge..." -Šta je sa Brunom?
Porodica nije dozvolila da počiva u istoj kripti.
"Poput Smrti. Ispruži ruku..."
Lujza, kad smrt tako često kuca oko nekog poremećenog poput tebe,
- ljudi se zapitaju. - "Videće ga svako oko..."
Zapanjen sam da policiju ne zanimaš.
- Jedan poziv bi bio dovoljan. - "Glas mi govori."
Koristiš psihijatrijske metode protivno svemu za šta se zalažemo.
- "Iz njegovih usta izlazi oštar mač..." - Šta to sanjaš?
"Njegovo lice je poput Sunca..."
Naučio sam te da smiruješ umove, ne da se igraš veštice...
Tiho, molim vas! Poštujte pokojnike!
"Gle, sve činim novo. Ja sam Alfa i Omega.
Početak i kraj." -Došao sam da ti pomognem, ali žao mi je.
Neću dozvoliti da radiš šta ti je volja
"Ja ću žednom dati iz izvora vode života.
Dajem vam ključeve kraljevstva nebeskog.
Šta god svežete na Zemlji,
biće svezano na nebesima."
Jesi li dobro?
Nije ti dobro?
Teo Liblis.
IBLIS: od grčke reči "diablos"
Iblis...
"Onaj koji poriče samog sebe."
LUJZA VILMENS PACIJENTKINJA 73PA31
Hebefrenična šizofrenija, disocijativni poremećaj ličnosti
Je li neko ovde?
PJER PLANTE
DVADESET PET GODINA RANIJE
Vidi, Lujza! Imaš prijatelja za igru.
Teo.
MEDIATRANSLATIONS