Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Гийом...
Постепенно ще започнеш отново да усещаш тялото си
и да излизаш от това състояние.
Ще броя от три до нула.
Три... Ти си с мен.
Тук и сега.
Две.
Следвай гласа ми.
Едно... Ще отвориш очи.
Нула.
Добре ли си?
Много добре, Луиз.
Справихте се отлично.
А вие, Гийом, се справихте отлично с ролята на опитно зайче.
Е, деца...
Да идем да обсъдим всичко това.
Много добре.
М А С Т Е М А
Най-трудно е сутрин, като вдигна щорите и видя всичко това.
Пътеката, планината...
Заради проклетите ви хапчета нощем забравям всичко.
Будя се с мисълта, че съм нормален, и виждам това.
И осъзнавам, че повече никога няма да ходя.
По дяволите... Искаше ми се да бъда планински гид,
алпинист или ски инструктор...
Щях да впечатлявам мацките.
Каква е ползата от мен сега?
Всичко, което обичах, приключи.
Всичко, което си обичал - може би.
Но има още какво да обичаш.
Виж себе си, Елиас, ти си още жив.
Страхотно! И за да не се посера, нося торбичка!
Това също е част от новия живот, в който ще намериш своето място.
Никога повече няма да получа ерекция.
Постепенно ще свикнеш с всичко.
Това е път, който трябва да извървиш и който изисква смелост.
- Повярвай ми... - Дрън-дрън-дрън...
Няма да ти досаждам повече.
Ще се видим в сряда. Ако ти потрябвам преди това, кажи.
Сряда е добре - това е денят на децата.
И на девствениците до живот.
Е, хайде...
Елиас е ту отчаян, ту по-спокоен.
Като всички.
Травмиращите спомени вече не нахлуват стихийно.
Според сестрите получава по-малко паник атаки,
когато си ляга и когато се събужда.
Но все още е силно реактивен. Например не понася шума от пътя.
Наложи се няколко пъти да сменя стаята.
Всичко, което го връща към инцидента - звуци, миризми, образи,
предизвиква силна невровегетативна реактивност
и дълбоко чувство за безсилие, което го прави безпомощен за часове.
Дадохме си месец - ако процесът се развива нормално,
свръхбдителността и проблемите му със съня би трябвало да отшумят.
Ако не стане така?
- Ако няма подобрение? - Ще има.
Луиз!
Искахме да ти кажем...
Радваме се, че дойде в болницата. Приятно ни е да виждаме ново лице,
някого с нов начин на работа.
Разбрах, че си поела кабинета на д-р Лубиер.
Той се пенсионира преди сто години.
Вече не очаквахме да му намерят заместник.
- Настани ли се? - Да.
Обаждай се, ако имаш нужда от нещо. Тук не е лесно за млада жена.
- Няма проблем, дошла съм да работя. - Така е.
Лоранс...
Благодаря, беше много мило.
Здравей.
Значи ти си новата психиатърка?
Имам проблем, докторе.
Не ми се говори за него, но искам да ме прегледаш.
Разбираш ли за какво говоря?
- Това твоят номер ли е? - Не.
Номерът на един ветеринар. Той е лекарят, който ти трябва.
Имате две нови съобщения.
Обажда се Дьо Местр.
Аз съм двойно нещастен.
С преместването ви загубих брилянтна асистентка и скъпа приятелка.
Обадете ми се, когато можете.
Ало? Д-р Уилменс?
Никого ли няма?
Ще звънна по-късно.
Казвам се Либлис.
Искам да се срещна с вас.
Франсоа, обажда се Луиз.
Е, вписахте ли се?
Всичко е наред.
Не се налага да търпя погледите и шушукането зад гърба ми.
- Мога да мисля за работата си. - Това беше възможно и тук.
Обръщате твърде много внимание на клюките.
Луиз, няма да спра да ви го повтарям.
Извършихте хипнозата перфектно.
- А за това, което се случи... - Нося отговорност.
Обещахте да дойдете да ме видите.
Четири часа път не са толкова много.
Помните каква е програмата ми.
Мислите ли, че зависи от желанието ми...
Екипите ни са заети.
Оставете адреса си, ние ще се свържем с вас.
Токът вкъщи спря. Бихте ли минали възможно най-бързо?
Казвам се Луиз Уилменс, площад "Де Фет", до фонтана.
Благодаря.
- Добър ден. - Добър ден.
Извинявайте, токът е дошъл през нощта.
Не съм техник. Снощи ви оставих съобщение на секретаря.
За консултация.
Вие сте г-н Либлис?
Приемам само с уговорен час.
Звъннете следобед.
Докторе...
Имам нужда да говоря с вас сега.
Добре, но това ще е изключение.
- Дайте ми две минути. - Няма проблем.
Г-н Либлис?
Това не е серпула, не се тревожете.
По-скоро е селитра. Ако има теч, може да е това.
Г-н Либлис, елате.
Идвам от планината.
Знаете ли фермата Побитите камъни?
Няма как да я знаете.
Това е сурова местност.
Но аз...
- Чувствах се добре там... - Момент, едно по едно.
Моля ви.
Благодаря.
Живея в Побитите камъни - фермата на нашите.
Те починаха, горе останах само аз.
Харесва ми да живея сам с животните.
Когато има хора,
те ме напрягат.
От известно време
се страхувам, сънувам кошмари.
Мисля, че нощем се случват разни неща.
Като се събудя сутрин, все едно не съм спал.
Нямам сили за нищо.
В главата ми се въртят образи.
Ужасни образи.
Все едно имам шизофрения.
Хебе...
- Хебефренна шизофрения? - Точно така.
Били ли сте при други терапевти преди мен?
При предшественика ми - д-р Лубиер?
Не, ходех при една терапевтка в града - д-р Гравен.
- Но тя не иска да ме вижда повече. - Как така?
Спря да ми вдига телефона. Явно не иска повече да ме лекува.
Може би се уплаши след хипнозата.
- След хипнотичен сеанс? - Да.
Г-н Либлис, кой ви прати при мен?
Докторе...
Искам да продължа лечението. Облекчава ме.
След хипнозата успях да заспя.
- Хипнозата не е решение. - Така ли?
Тя е само инструмент, доста оспорван в психиатрията.
Някои лекари използват хипноанестезия преди операция
- или хипноаналгезия при болка... - Боли ме и само хипнозата помага.
Ако това продължава, ще се самоубия.
- След хипноза образите изчезват. - Добре.
Ще започнем от самото начало. С думи.
Аз съм психиатър, не съм магьосница.
Предлагам да се видим другата седмица.
- В същия ден по същото време. - Добре.
Ще видим какво можем да направим...
... за тези образи.
До петък, докторе.
Майка ми не разбира, че искам да прекарвам повече време с мъжа си.
Тя е мила, но...
После се озовахме в леглото.
- Понякога е обсебваща. - Когато дойде време да си тръгна...
- Той не ме иска. - ... като глупак.
- Майка ми ме предупреди. - Ако отида и не ме познае...
- Не мога да го направя. - Какво да му кажа?
"Здравей, татко, аз съм"?
Чувствам се празен. Тя остави такава празнина в живота ми...
Отиде си и остави... празнина.
Разбирате ли, докторе? Празнина.
Свързахте се с кабинета на д-р Гравен.
Оставете номера си. Ще се свържа с вас.
Д-р Гравен, обажда се Луиз Уилменс.
Съжалявам, че не ви се обадих,
но след сеанса се чувствах леко объркана.
Сега ви звъня като колега терапевт.
При мен дойде бивш ваш пациент.
Бих искала да поговорим за него.
Моля, обадете ми се. Благодаря.
Пак се обажда Луиз Уилменс.
Снощи ви оставих съобщение за авария с електричеството.
Още никой не е идвал.
Обадете ми се или...
По дяволите... Просто направете нещо.
- Добър вечер. - Добър вечер, докторе.
Ще ви я платя на излизане.
Как са откачалките?
- Моля? - Онези хора...
Лудите, които идват при вас. От тук ги виждаме.
С мъжа ми се чудехме какво ви разказват.
Не мога да ви кажа.
Ще изпаднете в ужас.
По дяволите!
Какво правите тук, Франсоа? Мислех, че не можете да дойдете.
Радвам се да ви видя.
Да поговорим за новия ви пациент.
Тук няма много терапевти. Нищо чудно, че Тео...
- Либлис. - Посещава същия терапевт като вас.
Чисто съвпадение е. Като обсъдите случая, сама ще се уверите.
Но се безпокоя, че прекратихте сеансите при Гравен.
Пациентът ми настоява за хипнотични сеанси.
Какво ме съветвате? Той е граничен, има психотични епизоди.
Смятате ли, че нещо ще му помогне -
хипноза, анксиолитици, стимуланти,
без да провеждате терапия?
Смъртта на Гийом събуди у вас страх,
който изкривява преценката ви.
Вие сте рядко компетентен психиатър. Не се съмнявайте в това.
Благодаря ви, професоре.
Ще закъснея за срещата със завеждащия отделението.
Знаете какъв е.
Тук празнуваме, когато някой вземе книжка.
Ние празнувахме в "Апотеоз".
Намира се в долината. С приятели ходим през уикенда там.
Аз пих. Доста.
Клара за нула време се отряза.
Заспа на стола.
Като дойде време да затварят, ни изгониха.
Натоварих я в колата и знаеш ли какво?
Дори се сетих да й сложа колана.
Но...
Събудих се в болницата.
Не си чувствах нито ръцете, нито краката.
Не чувствах нищо по тялото си.
Освен главата.
Като ми казаха за Клара,
дори не се разплаках.
И това вече не можех.
Само ми се прииска да умра вместо нея.
Но не е станало така.
Клара е мъртва, а ти си жив.
- Въпросът е какво ще правиш. - С кое?
Аз съм един зеленчук в инвалиден стол.
Защо не седнеш на моето място? Много си забавна!
За няколко месеца успя да раздвижиш ръцете си.
- Всичко е възможно. - Защо не...
Върви по дяволите.
Бих, но нямам номера на дявола.
Ти винаги намираш номерата, които ти трябват.
Честно, докторе...
Ако бях умрял, в рая ли щях да отида, или в ада?
Не знам, но щом ми задаваш този въпрос,
това е добър знак - значи, че си още жив.
Между нас казано, в рая сигурно е скучно.
Жени като теб не отиват там.
Е, докторе...
До другата сряда, за следващия ми сеанс.
Запали!
И мъжете ли изтощаваш бързо като акумулатора?
Рядко те виждаме усмихната.
- Сигурно мислите, че съм мрачна. - Не.
Не мрачна... Не съвсем.
Би ли дошла някоя вечер у нас? Няма да е вечерята на века,
но у дома ще се радват да се запознаят с теб.
А и ти ще се разсееш.
Добре, но при едно условие - кажи ми добър търговец на вино.
Писна ми да пия разреден "Марсияк".
- Другия път ще кастрирам някого. - Добре.
Идвам от планината.
Знаете ли фермата Побитите камъни?
Ако това продължава, ще се самоубия.
- Аварийна служба. - Отново е Луиз Уилменс.
"Спешен случай" означава ли нещо за вас?
Прекъсвачът.
Трябва да е на "включен".
Толкова глупава ли изглеждам?
Първо това проверих.
Заповядайте.
- Благодаря, г-це Уилменс. - Няма защо, г-н...
Гийом.
Просто Гийом.
Благодаря, Гийом.
Сигурно съм прокълната.
Е, докторе... Навърташ се около дома ми, така ли?
- Какво искаш? - Кой сте вие?
Грешен въпрос.
- По-важното е коя си ти! - Пусни ме! Ненормалник!
- Да? - Обажда се д-р Уилменс.
- Докторе? - Притеснявам ли ви?
Отпаднаха ми някои часове. Може ли да се видим по-рано?
- За хипнозата ли? - Май сте обсебен.
- Така е. - Чудесно, това ми е работата.
- Ще ви чакам утре, става ли? - Чудесно.
- Франсоа? - Луиз! Вече се притеснявах!
Ще ви звънна по-късно, чакам пациент.
Обзалагам се, че е този с хипнозата.
- Греша ли? - Ще затварям. Пациентът ми дойде.
Ще ви държа в течение.
- Г-н Либлис! Уплашихте ме! - Не се плашете.
Разбрахме се да дойда.
Как сте тази сутрин?
По-зле.
Всяка нощ става все по-зле.
Наистина изживявам тези кошмари.
Страдам.
Наистина.
Искате да кажете, че няма граници между кошмарите и реалността?
- Че болката е постоянна? - Хипнотизирайте ме!
Аз съм психиатър. Не мога.
Вие знаете какво е да изпитваш болка, нали?
Как човек е готов на всичко, само и само да я забрави за 5 мин.
Г-н Либлис, защо дойдохте точно при мен?
Страхувате ли се?
И мен ме е страх.
Но мен няма да ме убиете.
Не разбирам. Защо да ви убивам?
Ще ме убиете, ако ме оставите така.
С всички тези образи понякога ми се иска да взема пушката и...
Никой образ не може да се опре на патрон 12 калибър.
Разбирам.
Тогава...
Легнете.
Хайде, легнете.
Днес ще установим доколко се поддавате на хипноза.
Тео...
Отпуснете се.
Затворете очи.
Усетете всеки сантиметър от тялото си.
Ще броя от три до нула.
Три... Клепачите ви натежават.
Вдишайте.
Освободете мислите си.
Две...
Издишайте.
Тялото ви бавно потъва в дивана.
Едно...
Навлизате надълбоко в себе си.
Във вторично състояние сте.
Приятно е. Носите се...
Тео?
Тео, събудете се.
Върнете се.
И вие ли ги видяхте?
Кое? Какво видяхте?
Кошмар ли беше?
Много добре знаете, бяхте там с мен.
Бяхте с мен и беше още по-ужасно.
Бях тук, с вас.
Но...
Ако не ми кажете нещо повече, няма да мога да ви помогна.
Добре, ще ви разкажа утре. Утре ще дойда пак.
Не, след този сеанс имате нужда от време.
Аз също. Елате другата седмица.
В същия ден по същото време.
Трябва да се погрижите за това.
Благодаря, че се обадихте. Сутринта се притесних за вас.
Как мина сеансът с Либлис?
Говори малко. Изпитва страхове, които го парализират.
Склонността му към самоубийство се обостря от изолацията, в която е.
Не е малко. Към коя терапия се насочвате?
Сигурен ли сте, че мога да продължа да работя?
Луиз, аз винаги съм наблизо.
Чувам се със завеждащия отделението.
Държи ме в течение какво става с вас.
Ако нещо ме притесни, ще ви кажа.
Аз съм до вас.
Ако имате някакви съмнения, обещайте да се обадите.
Обещавам.
Това е доза за кон. Да не искате да убиете пациента?
Конят съм аз.
- Не се тревожете. - Извинете, не обърнах внимание.
Няма нищо, Малика. Благодаря.
- Лесно ли ни намери? - Не.
В крайна сметка се чувствам добре у дома.
Прекарвам време с децата, чета, подреждам си мислите.
Отдъхвам си.
Депресията си има и добри страни.
Завръщането към близките не е добрата страна на депресията.
- То е изходът от тунела. - Ако бях излязъл от тунела,
нямаше да е толкова тъмно.
Бедната Луиз... Поканихме те на вечеря, за да се разсееш,
а ти пак се оказваш на работа.
Можеше да е и по-лошо. Предвид липсата на специалисти,
можеше да свърши като твой пациент.
Може ли да запаля?
Благодаря.
А ти?
От какво се страхуваш?
От нищо.
Каква ужасна лъжа.
Послушно ще си изпиеш хапчетата
и ще се превърнеш в зеленчук.
Край на болката.
Може би ще има илюзия за удоволствие.
Тогава по-добре да умра веднага.
Аз си обичам хапчетата.
Те поддържат равновесието ми.
Нямам желание да се доближавам до бездната.
Нямам твоята сила. Или твоята лудост.
Това е бездната.
Да оставим призраците да ни завладеят.
Може да имат да ми казват нещо.
Кафе? Чай от върбинка?
Може да спиш у нас, не е нужно да пътуваш сега.
Благодаря, но ще ви оставя.
Мисля, че мъжът ти има нужда да си поговори с теб.
Благодаря.
Лоранс, благодаря за хубавата вечер
Чувствате се добре.
Спокоен сте.
Тео, разкажете ми...
Какво видяхте по време на миналия ни сеанс?
Докторе...
Г-н Либлис, учили ли сте латински като дете?
Не.
- Знаете ли местния диалект? - Не.
За мен вашият случай е доста неочакван...
- Проблемът е сериозен, така ли? - Не, не се тревожете.
Просто не очаквах да ви срещна.
Полицейски участък
Изтощена съм, Франсоа.
Смъртта е навсякъде.
Миналата година Гийом,
сега - това семейство...
Аз последна съм ги видяла живи.
Знам, Луиз.
От болницата ми казаха.
Директорът поиска да създам екип, който да се погрижи за служителите.
Ще остана няколко дни.
Съпругът на колегата ви се е лекувал от тежка депресия.
Това е типичен случай на отреагиране.
Вие нямате нищо общо с това.
Не вие сте натиснали спусъка.
За да се грижите за пациентите си,
не се отклонявайте от това, което правите.
Превод от латински
Началото на моя стрък е в края на всяко добро,
силата обработва земята, възнагради себе си
Дьо Местр
Е?
- Как премина денят ви? - Премина.
Защо ми се сърдите?
Вие сте терапевт.
Хората, с които вечерях, свършиха в локви кръв.
Не ми е до ресторанти.
Добре.
Може би не съм преценил нещата.
Ще остана няколко дни. Нека си поговорим, както преди.
Бяхте изключителна асистентка. Мислите ли, че ми е приятно,
- че загърбихте изследванията си? - Момент...
Четирима души бяха убити с пушка.
- Какво общо има дисертацията ми? - Изгубили сте вяра.
- Вяра? - Наричайте го както искате.
Вашата мисия, призванието ви.
Работата ни е да се сблъскваме с болката.
- Да изслушваме... - А ако това не е достатъчно?
Ако сляпото доверие в науката напълно е изместило вярата?
Защо не поговорим за вълни, за енергии, за души, за духове?
- Каква е идеята ви? - Че понякога е по-удобно да говорим
за шизофрения, епилепсия, биполярност - все разстройства,
чиито симптоми навремето са били свързвани...
- ... с обсебването. - Какво ми говорите?
Да не сте се увлекли по мистицизма?
Знаете, че от това, че нещо съществува -
дали ще го наречете наука, или Бог, е все едно,
не следва наличието на неговата противоположност.
Няма нужда от Антибог и от ирационални разсъждения.
Губите мярката! Бензодиазепин в такива количества?!
Опитвам се да не полудея напълно.
Извинявайте, но ще си тръгвам. Имам нужда да остана сама.
Не мога да ви позная.
- Не мога да ви оставя така. - Можете.
Тео...
Беше права, докторе.
Достатъчно е да се освободиш от демоните,
за да намериш покой.
Скоро ще ви се обадя, за да насрочим нов час.
Благодаря, Лора. Много се извинявам.
Извинете. Да не би да сте заблудена овца?
Не, аз съм психиатър.
С вас вършим една и съща работа. Вие се стремите да облекчите душите
посредством думите, а аз - с помощта на Бога.
Какво мога да направя за вас, дъще?
Готвя конференция.
Трябва ми помощ за превода на един текст,
който според мен е на латински.
Навремето преподавах латински в Семинарията.
Но честно казано, няма много нови латински автори.
Дайте текста. Да видим какво мога да направя за вас.
Съжалявам, че настоявам, но за мен е много важно.
- Ще се погрижа. - Ето визитката ми.
- Благодаря. - Обадете ми се, когато можете.
Луиз... Исках да ви предупредя.
Нощес Елиас е бил много неспокоен.
Според сестрите е крещял.
- Сънувал е кошмари. - Типично за посттравматичния стрес.
- Е, и? - Говорих с "Консепсион".
- Там имат място за него. - В Марсилия?
Там или другаде...
Ние не можем да третираме подобен случай.
След трагедията, която изживяхме, може да се разпаднем.
Не ни е по силите, Луиз. Нито на вас, нито на мен.
Здравей, Елиас. Как си?
Тежко ли ти е днес?
Медитацията може да помогне.
Но да гледаш в една точка - не.
Работата ни придобива смисъл тъкмо в дни като днешния.
Какво искаш да чуеш? Че нощес си ме уплашила?
Доволна ли си?
Уплашил си се? Не разбирам.
Да нямаш амнезия? Ами глупостите, които говореше?
"Ще отида в рая, защото вече съм минала през ада."
Днес не се правиш на умница.
Друг път си по-приказлива.
Хайде, върви си.
По-добре теб да те лекуват.
- Г-н Либлис, сега не е удобно. - Докторе...
Знам какво правите за мен и колко е трудно.
Исках да ви благодаря. Гравирах за вас този череп.
Реших, че ще стои добре на бюрото на един психиатър.
- Благодаря, много сте мил. - Няма защо.
Започнах да гравирам едно изречение на една голяма скала до дома си.
Като приключа, ще ви заведа да я видите.
Няма да ви задържам.
По дяволите!
Разбира се, че проверих. Ако беше наред, нямаше да ви викам.
Гийом!
- Ужасен си! - Какво търсеше?
- Теб търсех. - Мен?
Ще ти покажа нещо...
Все аз те плаша.
По дяволите!
Нещо ви тревожи.
Тази сутрин намерих животните мъртви.
Цялото стадо е изклано. Не знам кой го е направил.
- Никой не би го направил без причина. - Обадихте ли се в жандармерията?
Искате ли да отложим сеанса?
Сутринта, като ги видях навън,
с цялата тази кръв, се почувствах...
Все едно кошмарът ми продължаваше.
Но най-лошото
е това, което се случва нощем с вас.
В началото ми харесваше.
Много. Мисля, че и на вас ви харесваше.
Беше ми приятно да ви усещам, да знам, че сте до мен.
Сега тези сънища ме нараняват най-много.
Това, което правим,
не носи удоволствие, дори не е човешко.
Добре, да започваме.
Тео...
Чувствате се добре.
Спокоен сте.
Затворете очи.
Намирате се на топло и спокойно място.
В безопасност.
Поемете въздух.
Дълбоко.
Ще броя от три...
... до нула.
- Ало? - Обажда се отец Силвен.
Оставихте ми текста, помните ли?
Бих искал да се видим.
Можете ли да дойдете утре сутринта, за да обсъдим това, което открих?
- Дъще, там ли сте? - Да, тук съм.
Добър ден. Благодаря, че дойдохте, докторе.
Последвайте ме. Горе ще може да поговорим по-спокойно.
Успях горе-долу да преведа
няколко изречения от текста, който ми оставихте,
но преди да продължа,
бих искал да знам откъде е.
Ползвам толкова много източници, че...
Предполагам, но... Кои по-точно?
Отче, лекарската тайна е като тайната на изповедта.
Но когато става дума за въпрос от общ интерес,
това правило би трябвало да може леко да отстъпи.
Греша ли?
Съжалявам, но в този случай не мога да ви кажа нищо повече.
Елате.
Това е колекцията ми с комикси, с които забавлявам скаутите.
Да видим...
Не беше никак лесно да преведа тези няколко изречения.
Това е стара форма на латински,
която вече дори не се преподава в Библейския доминикански институт.
Първата дума от текста...
"Мастема".
Мастема е едно от многото имена,
с които наричаме дявола,
като Луцифер или Велзевул.
В Книгата на юбилеите
на иврит думата е преведена като "омраза",
"враждебност",
както и "преследване".
А в Книгата на Енох...
... думата "мастема" е преведена като:
"този, който е гневен,
защото отказва да бъде това, което е".
Според тези текстове
един ден това зло същество ще вдигне
армия от демони, която ще заличи човечеството.
Апокалипсисът?
В известен смисъл.
Мастема работи за Сатаната,
като амбицията му е
да тества човешката вяра.
Вижте... Мисля,
че става дума за напълно неизвестен текст.
Затова ви питам още веднъж, докторе,
откъде са тези записки?
Какво се казва по-натам?
"Апропинквавит финис" -
"краят е близо".
"Висцерибус тере" - "дълбините на света".
"Лорем ипсум" - "аз се върнах".
Спешно се свържете с болницата Елиас
Докторе, вярвате ли в Бог?
Не знам.
Не и в този Бог, който ни представя Църквата.
Бог е различен за всяко едно от децата си.
А вие, отче, вярвате ли в дявола?
Вижте...
Щом бялото съществува,
можем да предположим, че и черното съществува.
Щом Бог съществува,
същото се отнася и за дявола.
През нощта пациентите от съседната стая са повикали сестрата.
Казват, че са чули ожесточено боричкане, после - нищо.
Никой не разбира. Обесен е на шнура на щорите.
Как е могъл да стигне догоре?
Забелязахте ли нещо необичайно?
Имаше ли промяна в терапията му?
Вчера сте разговаряли.
Нищо ли не усетихте?
По дяволите! Не ме оставят на мира! Вие вървете, Луиз.
Да? Какво има пък сега?
Нищо подобно...
Здравейте, докторе. Казаха ми, че ще дойдете.
Оставиха го тук преди аутопсията.
Ужасна трагедия. Той е толкова млад...
Докторе...
Какво ме накара да направя?
Докторе, добре ли сте?
Здравей, Луиз.
Търсеше ли ме?
Тази вечер...
Дошла си да отвориш още една ужасна рана в мен?
Като онзи ден. Аз ти вярвах.
Знаеше точно какво ще ми причиниш с онзи сеанс.
За какво си отмъщаваше?
Мислиш, че страдаш? Ти си още жива.
Дори смъртта не е нищо.
Мен ме измъчва безспирна болка.
Ела!
Докторе!
Докторе, чуваш ли ме?
- Ало? - Обажда се отец Силвен.
Получих информацията, която чаках.
Боя се, че не разбирате колко изключително е това откритие.
Позволявам си да настоявам. Откъде имате този текст?
Занимавам се с психиатрия, не с бартерни сделки.
Имам нужда да разбера.
Съзнанието ни - моето и вашето, не може да обхване това откритие.
Отче, ще ви звънна по-късно.
- Ало? - Докторе...
Трябва да ви видя веднага.
Още съм в болницата. Дайте ми един час.
Добре.
Благодаря, че ме изчакахте.
Наранихте ли се?
Няма нищо. Не съм много сръчна.
Пак ли сънувахте кошмари?
Вече нямам кошмари.
Не спя. След последния ни сеанс не съм мигнал.
Никога не съм чувствал такава енергия.
- За какво използвате тази енергия? - Не знам...
Имам бели петна.
От болестта е. Тя напредва, сигурен съм.
Откакто ви срещнах, става все по-зле.
Не мога да ви оставя в това състояние. Да ви настаним в болница.
- Ще ви предпиша приспивателни. - Казах ви, имам нужда от хипноза.
Г-н Либлис, това ще е истинска лудост.
А обещанията ви?
Накарахте ме да легна, за да ми внушавате разни неща.
Готова сте да ми обещаете невъзможни неща, нали?
Кога съм ви обещавала каквото и да било?
Пулсът ви се забавя.
Дишането ви също.
Отпуснете се. Отделете тялото от съзнанието си.
- Сега ми кажете... - От самото начало.
Винаги съм правил това, което казваш.
- Той се върна. - Кой се е върнал?
Тео, аз съм вашият терапевт. Сега ще излезете от това състояние.
Ще забравите този сеанс.
Слушайте гласа ми. Върнете се.
Не съм част от сънищата и от фантазиите ви.
Едно. Излезте от това състояние. Виждали сме се само тук.
Две. Чувате гласа ми. Отворете очи.
Аз съм пред вас. Тео, погледнете ме. Три.
Аз съм с вас. Тук и сега.
Тео, вие сте с мен!
Тук и сега!
Нямам вина, че върша злини!
Тео, аз съм вашият терапевт. Сега ще излезете от това състояние.
Ще забравите този сеанс. Слушайте гласа ми. Върнете се.
Не съм част от сънищата и от фантазиите ви.
Адът е празен, защото всички дяволи са пред нас.
Аз съм с вас. Тук и сега...
- Да? - Отче, трябва да ви видя веднага.
Моля ви, елате.
Едва ли любезната покана за среднощно питие
е причината да ми се обадите.
Признавам, така е.
Познавате ли Тео Либлис - един от енориашите ви?
Либлис, Либлис...
Момент...
Сетих се.
Познавах сем. Либлис - живееха високо в планината.
Много набожни хора, много смели. Защо?
Тео е синът им.
Той е мой пациент.
Дойде, настоявайки да бъде подложен на хипноза.
Много добре, но не разбирам...
С какво мога да ви бъда полезен?
Трябва да ви покажа нещо.
Тео, аз съм вашият терапевт. Сега ще излезете от това състояние.
Ще забравите този сеанс. Слушайте гласа ми. Върнете се.
Не съм част от сънищата и от фантазиите ви.
Адът е празен, защото всички дяволи са пред нас.
Мисля,
че това се нарича "делириум тременс".
Ако случаят беше такъв, нямаше да ви събудя посред нощ.
Попадали ли сте...
... на случаи на обсебване?
Извършвали ли сте екзорсизъм?
Вижте, Луиз... Нали може да ви наричам така?
Мисля, че много често екзорсизмът е символичен отговор
на дадена психическа болест.
Често символът може да бъде по-ефикасен
от което и да е лечение. В конкретния случай...
Отче, този човек не страда от психическо заболяване.
Спрете.
Трябва да говоря с висшестоящите си.
Съобщихте ли...
... в болницата?
- В полицията? - Не.
Няма да уведомяваме никого.
Какво ще кажем? Че един нестабилен човек ходи на психиатър?
Какво престъпление е това?
Аз съм като вас - първо се опитвам да разбера.
Господи...
За да изпиташ вярата ми ли
ме изправяш пред толкова тежко изпитание?
Какво казахте?
Нищо.
Нищо, дъще.
Моля се.
"Видях светия град Йерусалим, нов, слизащ от Бога,
от небето,
стъкмен като невеста,
пременена за своя мъж..."
Само три ковчега?
А Бруно?
Семейството отказа да бъде погребан в същата гробница.
Вие сте объркана, а смъртните случаи около вас се множат.
Нормално е да възникнат въпроси.
Изненадан съм, че това не тревожи полицията.
Достатъчно е едно мое обаждане.
Използвате психиатрични инструменти против всичко, на което държим.
Какво се опитвате да направите?
Учих ви да успокоявате духовете, не да си играете на вещица.
Ако обичате. Имайте уважение към мъртвите.
"Ето, всичко ново творя.
Аз съм Алфа и Омега,
началото...
- ... и краят." - Дойдох да ви помогна,
но няма да ви позволя да вършите глупости.
"На жадния Аз ще дам даром
от извора на живата вода.
Ще ти дам ключовете на царството небесно.
Каквото свържеш на земята,
ще бъде свързано на небесата."
Добре ли сте, дъще?
Зле ли ви е?
Тео Либлис...
"Иблис" - от гръцката дума "диаболос".
Иблис...
"Този, който отказва да бъде това, което е".
Хебефренна шизофрения Дисоциативно разстройство
Има ли някого?
Побитите камъни 25 години по-рано
Виж, Луиз. Ще има с кого да си играеш.
Тео?
Превод ИЛИЯНА ЙОРДАНОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО