Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRÆSENTERER
Official YIFY movies site: YTS.MX
"Når guderne vil straffe os, besvarer de vores bønner."
Det skrev Oscar Wilde.
Vi læste ikke den bog.
Det burde vi måske have gjort.
Harlow, Maine, er ikke en by, men en landsby.
Det er den stadig, men jeg er flyttet.
Der er en skolebygning med seks klasseværelser.
Der er Howies Supermarked,
der sælger dagligvarer og Red Devil-skrabelodder.
Gates Falls er den næste by og større.
Der er fars yndlingsrestaurant, Mondello's.
Der tog vi hen, når han blev månedens sælger,
hvilket plejede at være ret tit, men det er det ikke længere.
Ikke siden mor døde.
Harlow har også Castle Lake og The Ledges,
hvor fyrrenålene viger for nøgne klipper,
New Englands ultimative sandhed.
Men før jeg fortæller om lotterigevinsten,
hele skodsituationen med Kenny Yankovich og alle dem, der døde,
fortæller jeg, hvordan jeg kom til at arbejde for mr. Harrigan.
Det var pga. kirken.
Anden Samuelsbog, kapitel 1, vers 19 og 20.
"Din herlighed, Israel, ligger dræbt på dine høje.
Ak, heltene er faldet!
Fortæl det ikke i Gat,
forkynd det ikke i Ashkalons gader,
at ikke filistrenes døtre skal glæde sig og de uomskårnes døtre juble."
Tak, Craig.
Det var fint.
Jeg er så glad for, at I kom i dag…
Siden den dag har jeg tænkt på…
Hvad hvis…
Og hvorfor mig?
Hvorfor valgte han mig?
John Harrigan var den rigeste fyr i Maine. En milliardær.
Jeg vil gerne tale med din søn.
Han så ikke godt længere
og ville hyre en til at læse bøger for ham.
Der var andre børn, ældre børn, bedre læsere.
Vidste han mon, at fem dollars i timen kunne lokke en dreng,
der bare ville ud af et ensomt hus?
Eller var der noget andet,
noget, jeg selv måtte opdage?
Hej, jeg hedder…
Jeg ved, hvem du er.
Hele vejen ind og til højre.
"…for kun lidenskaben vækkes deraf.
Og når lidenskaben er død eller fraværende,
så er skønhedens pulserende tiltrækning uforståelig
og endda lidt afskyelig.
Kontaktens varme, levende skønhed, så meget dybere end visdommens skønhed."
"'Hvad er penge?
Jeg mener, hvad kan de gøre, far?'
Mr. Dombey trak stolen tilbage igen og klappede ham på hovedet.
'Det finder du ud af med tiden, min ven,' sagde han.
'Penge, Paul, kan gøre alt.'"
Jeg savnede hende meget,
men min far savnede hende endnu mere.
Uden hende virkede han trist og tom.
Jeg havde sådan en underlig følelse.
At min mors død var min skyld.
At jeg var ansvarlig for den.
Kontrollerede den.
Og hvis jeg gjorde det,
kunne jeg have forhindret den.
-Hvad laver du? -Ingenting, undskyld.
Det kommer ikke dig ved.
Har du et spørgsmål?
Så skal jeg nok svare.
Hvad er der i skabet?
Hemmeligheder.
Frygtelige hemmeligheder.
"Levede han sit liv igen i alle detaljer af begær, fristelse
og overgivelse i det fine øjeblik af fuldstændig viden?
Han råbte i en hvisken over et billede, et syn.
Han råbte to gange.
Et råb, der kun var et åndedrag.
Rædslen. Rædslen."
"Rædslen.
Rædslen."
Forstår du, hvad du lige har læst?
Forstår du, hvad Conrad siger?
Det tror jeg.
Det er lønningsdag, Craig.
Tak.
Læser du, når jeg ikke er her?
Ja, jeg læser dem her.
-Er de ikke kedelige? -Kedelige?
Jeg synes, økonomi er spændende.
-Kan du huske Dombey og Søn? -Den anden bog, vi læste. Jeg læste.
Dombey prøvede at hjælpe sin søn med at forstå,
at den sande værdi af penge ikke måles i pris.
Den sande værdi af penge
måles i magt.
Men drengen, Paul, spurgte:
"Hvorfor reddede penge ikke min mor?"
Og han spurgte, om penge var hjerteløse.
De kan være hjerteløse, hvis de anvendes behørigt.
HENSYNSLØS & OPPORTUNISTISK
John Harrigan var ikke vellidt.
Han havde aldrig været gift, havde aldrig fået børn
og var ikke i kontakt med den familie, han havde.
Måske derfor virkede han så ensom.
NYT HARRIGAN CORP-SELVMORD
Måske lod han den ensomhed gå ud over andre.
ALT, HARRIGAN RØRER VED, DØR
Det var en følelse, jeg forstod.
DE BEDSTE ØNSKER FRA MR. HARRIGAN
Din mor mente, at lotteri var hasardspil.
Hvis hun vidste, du arbejder for Harrigan og skraber Red Devils,
ville hun vende sig i graven.
Okay. Gør det.
-Hvad skal du? -Jeg bruger min lykkemønt.
Det var den første.
Men fra den dag modtog jeg hvert år fire konvolutter adresseret til mig.
Valentinsdag, min fødselsdag i september,
thanksgiving og jul.
Nul.
Han er nærig. Betaler dig for lidt. Giver for lidt i bonus.
Et skrabelod til en dollar fra Howies?
Det, du sagde om mor lige før, hvad betyder det egentlig?
-Hvad? -At vende sig i graven.
Det er et ordsprog.
Det betyder, at når man er blevet lagt til hvile,
behøver man ikke bekymre sig om ting over jorden,
i den levende verden.
Okay.
"'Okay,' sagde Rocky i mikrofonen.
En lille sprint før vi afslutter.
'Spil,' sagde han til orkestret,
mens han klappede og trampede i takt med musikken.
Et øjeblik senere klappede og trampede deltagerne også.
Vi drejede alle midt på gulvet og holdt øje med urets minutviser,
da Kid Kamm fra par nummer 18 pludselig begyndte at slå sin partner på kinden.
Han holdt hende med sin venstre hånd og slog hende med sin højre hånd.
Men hun reagerede ikke. Hun var død for verden.
Hun rallede et par gange…
…og gled ned på gulvet.
Gulvdommeren fløjtede, og alle deltagerne sprang op i spænding.
Deltagere i maratondans behøver ikke træne…"
Det er nok.
Første gang vi læste den, forstod jeg ikke titlen.
Og hvad betyder den for dig nu?
Hvis heste, der lider, kan blive aflivet,
hvorfor kan vi så ikke få den gave?
Dødens gave.
Aldrig mere at føle smerte eller
ængstelse
eller bekymring.
Jeg havde læst for ham tre gange om ugen i fem år med kun én undtagelse,
fordi jeg havde en grim influenza.
Jeg mødte altid op, for jeg troede,
vores tid sammen var hans uges højdepunkt.
At den gav ham noget at se frem til, noget at leve for.
Alle Harlow-børn bliver sendt på high school i Gates Falls,
da der ikke er en i Harlow.
Billy Ueberroths storebror, Mike, eller Ubåd, som han blev kaldt,
havde allerede været ude på dybt vand, overlevet uskadt
og havde lovet at vise os nogle tricks, hvis vi betalte ham.
VELKOMMEN TILBAGE, ELEVER!
Fedt.
Drenge og piger, tid til at vise jer de mørke hemmeligheder.
Og stop.
Giv mig jeres øjne og ører. Der er fare forude.
Til venstre…
Glo ikke. Gå ikke derover,
medmindre I vil have tæv, lungekræft eller en tatovering.
Indvielser er forbudt på Gates Falls High,
men det betyder ikke, at det ikke sker.
I kan ligeså godt forberede jer. Et koldt hoved og et ondt blik.
Find jer ikke i noget,
ellers bliver jeres år her helvede. Som i fængslet.
Udstå din tid ubemærket.
Tak, Ubåd.
Og det gælder også for dig, Margie.
De ældre piger er lede som pytonslanger.
De hugger ikke straks, men nyder at klemme livet ud af dig i løbet af året.
Gå aldrig derind.
Sidste stop på rundvisningen.
Cafeteriet. Her hænger de populære børn ud.
Har alle smartphones?
Motorola Razer. Samsung-bordet er der i hjørnet.
Og det er Apple-bordet.
iPhones er det nyeste. Hvordan fik de dem?
Fordi de er de populære børn.
Vi skal have telefoner.
Når du vokser op i en lille by og så udsættes for en fremmed verden,
udvides dit univers.
Du ser fremmede og nye ansigter.
Nogle af dem er venlige,
men andre nærmer sig dig på dyster vis
og afskyr dig uden nogen grund.
Hej! Hvordan går det? Jeg så dig tidligere, din åndsbolle.
Tag den.
Kig i den.
Skosværte?
Førsteårsstuderende pudser. Du skal pudse for mig.
-Jeg skal til time. -Puds mine støvler først.
-Nej. -Den fejl vil du ikke begå.
Puds mine støvler, eller spis skosværten.
Drenge!
-Er der et problem her? -Nej. Alt er fint.
Hvad er der i posen?
-Vel ikke indvielsesudstyr? -Nej.
-Jeg skal til time. -Vent.
-Hvad hedder du? -Craig.
Hvad er der i posen?
Det er
en halv sandwich. Han sagde, jeg måtte få den.
Okay.
Det her vil du fortryde.
-Jeg reddede din røv. Du burde sige tak. -Fuck din tak.
-Hvad har jeg gjort dig? -Du forsøgte at ydmyge mig.
Du skulle bare have pudset.
Du skulle have pudset.
Hej! Der er han.
-Første skoledag. Hvordan gik det? -Godt.
Er det alt? Bare godt?
Okay, det var fantastisk.
Har du det materiale, du skal bruge?
Ja.
-Hvad med lærerne? Kan du lide dem? -Alt er godt, far. Okay?
Ja, okay.
Hvis du mangler noget, skal du bare…
Okay.
-Far. -Ja.
Må jeg få en mobil?
Hvad skal du med en mobil?
Hvis jeg havde brug for hjælp eller skulle ringe 112.
Byen her er så lille, at du kan råbe, og de dukker op.
Okay.
"Jurgis ville selv opdage alt det, hvis han blev længe nok.
Mændene udførte det beskidte arbejde,
så man kunne ikke narre dem.
Og de fangede stedets ånd og gjorde som de andre.
Jurgis havde ønsket at gøre sig nyttig og stige i graderne
og blive en dygtig mand,
men han opdagede snart, at han tog fejl,
for ingen steg i graderne i Packingtown ved at arbejde."
Det er nok!
Jeg havde glemt, hvor meget jeg foragter det socialistiske vås.
Mener du, Sinclair tog fejl, og at man kan komme frem
ved at arbejde godt og følge reglerne?
Craig.
Du må ikke misforstå mig.
Jeg beundrer hårdt arbejde.
Jeg elsker smart arbejde.
Man skal være stærkt konkurrencepræget for at overleve.
For at være først skal man være modig.
Man skal være hensynsløs.
Bed ikke om det, du har brug for.
Bed om… Nej, bed ikke.
Kræv, hvad du vil have.
-Mr. Harrigan. -Ja?
Har nogen nogensinde prøvet at kue dig
eller udnytte dig? Jeg mener, på arbejde.
Hver eneste dag.
Og hvordan håndterede du det?
Barskt.
Der kan man bare se.
Wow.
Den er…
Jeg tager den på, næste gang vi skal på Mondello's.
Du har også et par stykker.
Åbn den lille først. Gem min til sidst.
-Mr. Harrigan. -Gad vide, hvad det kan være.
Sikken overraskelse.
-Jeg kommer straks. -Ja.
Jeg vandt!
-Seriøst? Hvor meget? -Du tror, det er løgn.
En million.
Tre tusind dollars!
Det er en vinder.
Det bliver en svær gave at slå.
Måske skulle du have åbnet min først.
-Ja. -Far.
Hey…
Velbekomme, søn.
Pigen i butikken hjalp mig. Den er opladet og klar til brug.
Hvem ringer du til først?
-Hallo? -Glædelig jul, mr. Harrigan.
-Craig? -Det er Craig, ja.
Hvor er du? Det lyder, som om du er på bagsiden af månen.
Jeg ringer fra min mobil.
Åh nej. De er fyldt med stråling.
Kan jeg hjælpe dig?
Jeg ringede for at fortælle dig, at din gave, skrabeloddet… Jeg vandt.
Tre tusind dollars.
Åh, godt.
Et af dem betalte sig endelig.
Tak.
Det var sødt af dig.
Det var ingenting.
Jeg deler dem ud til venner.
Er det alt, Craig?
Ja, det tror jeg.
Glædelig jul.
Okay. Glædelig…
At være tilbage efter ferien stinker.
-Hvorfor så travlt? -Hvor skal du hen?
Hvad?
-Det er bare løgn! -Nej.
Nej.
Margie, Billy og Ubåd fik alle telefoner kort tid efter,
men kun jeg havde iPhone, og Billy og Ubåd måtte dele en Razer.
Tak.
Der er noget, jeg har villet tale med dig om.
Vi har haft den her ordning i lang tid.
Og det slår mig, at du er en helt anden person nu,
end du var, da vi startede.
Mit spørgsmål er,
hvorfor du bliver ved med at komme?
-Skal jeg stoppe? -Nej.
Hvad så?
Der er helt sikkert sportsklubber og piger,
der er bedre at bruge din tid på.
Men her er du. Tre dage om ugen.
Hvorfor?
-Er det en slags pligtfølelse? -Overhovedet ikke. Nej.
Nå, hvorfor så?
Jeg nyder vores tid sammen.
Hvorfor?
Jeg kommer, fordi jeg…
Jeg kan lide lugten af dine bøger.
Fordi jeg elsker vores samtaler. Fordi når jeg læser højt,
giver det mig en følelse af magt, jeg ikke har uden for dette rum.
Jeg kommer, fordi jeg vil.
Vi ses på torsdag.
Jeg vil bruge gevinsten.
De penge går til din uddannelse, som vi aftalte.
Du sagde, at det meste gik til min uddannelse.
Hvor ofte køber jeg ting?
-Næsten aldrig. -Jeg ved, hvad jeg vil med resten.
-God eftermiddag, Pete. -God eftermiddag.
-Hej, Edna. -Hej, dreng.
Tak.
Der er du.
-Jeg har noget til dig. -Jeg har ikke brug for noget.
Tak.
Jeg værdsætter tanken.
Men nej.
-Giv din far den. -Han sagde, du ville sige det.
En vis mand.
Henry David Thoreau sagde:
"Vi ejer ikke ting. Tingene ejer os."
Jeg har ikke et fjernsyn,
for hvis jeg gjorde, ville jeg bruge min tid på at se det.
Jeg har en radio i bilen, men jeg har ikke en radio i huset,
selvom jeg kan lide at høre lidt countrymusik fra tid til anden.
Hvis jeg havde det, ville jeg spilde mere tid.
-Okay, lad mig… -Nej.
Jeg begynder at ønske, det skrabelod ikke havde været en vinder.
Kan du se dem her?
De kaldes ikoner.
Den her er til aktiemarkedet.
Jeg har et abonnement på Wall Street Journal.
Ja, men det her kan Wall Street Journal ikke.
-Er de tal i realtid? -Ja.
De er måske et minut eller to bagud.
Det var pokkers.
Jeg mener, det er som at have din egen aktiekode,
ligesom magnaterne havde i deres palæer.
Ja. Hvis du vil læse The Journal eller Forbes
eller sådan noget, kan du også det.
"Barton Instruments annoncerer lukninger."
-Det er her ikke. -Det der er fra i går.
Du får det en dag for sent. Det gør alle. Men det her er i dag.
Jeg har været arrogant, Craig.
Jeg vil godt beholde den her.
-I et stykke tid. -Det var godt.
Gider du hente telefonen på skrivebordet?
Jamen, du kan bruge den til at ringe.
-Ja? -Ja.
Det er den beregnet til.
Markér det ønskede nummer. Rør den med fingrene.
-Og du har fire streger. -Streger?
På grund af det nye mobiltårn.
-Er det bedre? -Det er godt.
Chick.
Det er John Harrigan.
Jeg har en mobiltelefon nu.
Jeg vil justere min portefølje.
Ja.
-Og? Kunne han lide den? -Nej.
Jeg advarede dig.
Han elskede den.
Og jeg kan indstille alarmen…
Jeg underviste ham i at bruge telefonen, før jeg læste.
Jeg viste ham internettet, Yahoo! og Google.
Jeg lærte ham at skrive sms'er, bruge telefonsvarer…
Jeg tager ikke telefonen nu.
Jeg ringer tilbage, hvis det er passende.
Okay?
Jeg tager ikke telefonen nu.
Jeg ringer tilbage, hvis det er passende.
-Jeg ved ikke, om jeg ville ønske det. -Perfekt.
…og at personalisere sin telefon.
-Du skal have et kaldenavn. -Kaldenavn?
Det er et slags kælenavn.
Så når du ringer eller skriver til mig, dukker det op på min telefon.
Skal jeg give mig selv et kælenavn?
Det kan være noget, andre kalder dig. Her.
Aviserne kaldte mig sådan her.
Det var ikke et kompliment.
Piratkongen. Sejt. Har nogen ringet til dig?
Nej. Kun salgstaler og forkert nummer.
-Jeg orkede ikke lyden af den xylofon. -Lad os give dig en ny ringetone.
-Bedre? -Ja, bedre.
-Men jeg tager den ikke. -Selvom det er mig?
Hvordan ved jeg det?
-Du kan lide countrymusik, ikke? -Jo.
-Hvad er din yndlingssang? -Der er så mange.
Tammy Wynette. "Stand By Your Man."
Ringetoner.
Den her?
Ja. Den er smuk.
Bare hør.
Jeg kan gøre sådan her.
Der. "Stand By Your Man." Okay. Værsågod.
Okay. Ring til mig. Jeg er i dine favoritter.
-Ja. Nu ved vi, hvornår den anden ringer. -Ja. Godt.
Hvad skal vi læse i dag?
Er du okay?
Nej.
Nej. Der er noget, der bekymrer mig.
Måske kan du forklare det.
Jeg har læst artikler på denne telefon i en måned nu.
Og de var alle gratis.
-Ja? -Nej.
Jeg læser noget gratis, som folk betaler for.
-Det er fantastisk, ikke? -Nej.
At give information fra sig
er i modstrid med alt, jeg ved om succesfulde forretningsmetoder.
World Wide Web er som en ødelagt vandledning,
men i stedet for vand spreder den information overalt.
Jeg forstår det ikke. Er det for at narre nogen?
Jeg spørger, Craig.
Ligesom Fryeburg-messen, hvor den første kamp normalt er gratis.
Og vi er stadig i første kamp.
Fryeburg-messen.
Og der er ingen reklamer på disse sider.
Annoncer er avisernes livsnerve.
Hvordan overlever de?
Det er måske ikke for at narre.
Men det er gateway-narkotika.
Jeg har allerede bemærket,
at svarene på mine Google-søgninger kommer fra økonomisider.
Den ved, hvad jeg vil have.
Hvad så, når de lukker vandledningen?
Ikke mere gratis.
Og når falsk information bliver almindelig og accepteret som sand?
Og hvad sker der, når de bruger den her
tit sprede mere vrøvl ud i samfundet?
Aviser, journalister, politikere…
Vi bør alle være meget bange for denne tingest.
Jeg hjælper Pete.
Han stirrede på sin telefon, som var den en krystalkugle.
Og den dag, på få sekunder, forudsagde mr. Harrigan fremtiden.
Fremtiden for internettet, nyheder, falske nyheder,
sociale medier, betalingsmure og spam,
Julian Assange og Edward Snowden og verden.
Godmorgen, Craig.
Godmorgen, ms. Hart.
FLOT SWEATER
TAK
Er det en smartphone?
Ja, det er en iPhone.
Der kan man se, rige dreng.
-Vil du se min? -Ja.
Den er så sej. Den har en stor…
Nå nej. Jeg har ikke nogen.
Må jeg se din?
Okay.
Tak.
Wow!
Fedt.
Pas på.
"Men det er starten på en ny historie.
Historien om den gradvise fornyelse af en mand.
Historien om hans gradvise regenerering
og overgang fra en verden til en anden,
om hans indvielse til et nyt ukendt liv.
Det kan være genstand for en ny historie, men vores nuværende historie er slut."
Undskyld.
Vig bag mig, Satan.
Godt klaret.
Jeg nyder af og til en dyster russisk roman.
Vil du gå i midterskuffen på mit skrivebord og hente mit checkhæfte?
Tak.
Finder du det?
Tak.
-Den er ny. Tanken. Er alt i orden? -Jeg bruger den mest om natten.
Jeg vil gerne spørge dig om noget.
Hvorfor flyttede du hertil?
Til Harlow?
Af alle steder.
Som en, der har boet i byen hele sit liv,
ville jeg flytte på landet.
Jeg så på mange steder, og til sidst slog jeg mig ned her.
Der er udsigter,
men ingen af dem er storslået.
En storslået udsigt tiltrækker folk.
Og jeg kan ikke rigtig lide folk.
Ingen spørger mig om noget.
Jeg ville have et sted,
hvor ingen spurgte mig om noget.
For når de gør det,
svarer jeg næsten altid.
Og dig, er der et andet sted end her, du gerne vil bo?
Måske Los Angeles.
-Måske kunne jeg skrive film. -Nogen skal vel gøre det.
Og ville du længes hjem
efter at se din fars ansigt eller lægge blomster på din mors grav?
Ja. Jeg ville komme tilbage af og til.
Hvis du tager til det gudsforladte sted og går ind i den virksomhed,
skal du vide, at den er kompliceret og uretfærdig,
og du vil skabe fjender.
-Det gjorde jeg i den grad. -Ja, det ved jeg.
Du skal love mig noget.
Okay.
Når du krydser deres sti,
så skaf dig af med dem hastigt.
Disse fjender.
-Skaffe mig af med? -Hastigt.
Og føl ikke en tøddel af skyld for at have gjort det.
Lov mig det.
Lov mig det!
Okay.
Det lover jeg.
Okay.
Tak, mr. Harrigan.
Det var en fornøjelse, Craig.
Det hele.
Jeg fandt ham både skræmmende og spændende.
Selv i sin svækkede tilstand havde han magt.
Måske var han endda farlig.
Men jeg var hans ven.
Det sagde han.
Og ud fra de urørte skrabelodder i skuffen
tror jeg ikke, han havde mange.
TAK FOR KORTENE OG SKRABELODDERNE. AT ARBEJDE FOR DIG ER ET PRIVILEGIUM.
Mr. Harrigan?
Hallo?
Undskyld. Det er min søn.
Craig?
Det er mr. Harrigan. Jeg tror…
Han er vist død.
-Han trækker ikke vejret… -Hvor er personalet?
Det er tirsdag.
-De er her ikke. -Okay, hør her.
Bare vent der. Vent udenfor. Jeg tilkalder en ambulance.
"Det var den bedste tid.
Det var den værste tid.
Det var visdommens tid, og det var tåbelighedens tid.
Det var troens epoke.
Det var skepsissens epoke.
Det var lysets årstid. Det var mørkets årstid.
Det var håbets forår, og det var fortvivlelsens vinter.
Vi havde alt foran os, og vi havde intet foran os.
Vi skulle alle direkte i himlen.
Vi skulle alle direkte den anden vej."
Jeg går i seng.
Pis!
JEG VIL SAVNE VORES EFTERMIDDAGE SAMMEN.
"Aflæg enhver form for bitterhed, harme, vrede, skrigeri, sårende ord
og alt andet, der gør skade.
Og vær venlige og inderligt medfølende
og tilgiv villigt hinanden ligesom Gud gennem Kristus har tilgivet jer."
Vil du se ham?
Jeg vil vente. Jeg vil være den sidste.
Giv dig god tid. Vi ses udenfor.
Han havde et fint jakkesæt på,
og bedemanden havde frisket ham lidt op, så han så rask ud,
men raske mennesker ligger ikke i en kiste med lukkede øjne.
Mange, der er kommet langvejs fra,
respekterede Johns…
Mr. Harrigan blev begravet tæt på min mor. Jeg havde kun besøgt hendes grav én gang.
Far besøgte hende hver uge, men jeg holdt mig væk.
For hvis jeg kom på besøg…
…ville jeg vide, hun var væk for altid.
John Harrigan var hård, men jeg vidste, han var en retfærdig mand.
Måske ville det overraske ham, at folk dukkede op i dag.
-Undskyld. Du er Craig, ikke? -Jo.
Jeg er Chick Rafferty. Jeg håndterede John Harrigans økonomi.
Du får noget af mr. Harrigan.
Jeg…
-Du hører fra hans advokater. -Er jeg i knibe?
-Hvad handler det om? -Bare rolig.
Det burde forklare det hele.
Jeg fik det for to måneder siden
for at opbevare det indtil en anledning som denne.
Hav en god dag.
Hvad?
Jeg tror, du er i testamentet.
Skal jeg åbne det nu?
"Craig, hvis du læser dette, er jeg død.
Jeg har efterladt dig 800.000 dollars under forvaltning.
Forvalterne er din far og Charles Rafferty.
Min forretningschef vil nu fungere som bobestyrer.
Jeg regner med, at summen rækker til at få dig gennem fire års college…"
…og en eventuel overbygning, du vælger.
Der bør være nok tilbage til at give dig en start i din valgte karriere.
Du talte om manuskriptforfatter, og hvis det er, hvad du vil,
så må du selvfølgelig vælge det, men vid, at jeg ikke er enig.
Der er en vulgær joke om manuskriptforfattere.
Jeg siger den ikke her,
men du kan jo finde den på din telefon.
Nøgleord "manuskriptforfatter" og "stjerne".
Film er flygtige, mens bøger, de gode af dem, er evige eller næsten evige.
"Du har læst mange gode, men andre venter på at blive skrevet.
Det er alt.
Trods skoleudgifterne kan dine 800.000 vokse til en million,
før du fylder 26, og forvaltningen udløber.
Du kan bruge eller investere resten, som du vælger.
P.S. Jeg vil også savne vores eftermiddage sammen."
Hvad er der?
Du ligner en, der har set et spøgelse.
JEG VIL SAVNE VORES EFTERMIDDAGE SAMMEN.
Jeg tager ikke telefonen nu.
Jeg ringer tilbage, hvis det er passende.
Jeg savner dig, mr. Harrigan.
Jeg sætter pris på alle pengene,
men jeg ville give dem tilbage, hvis det fik dig tilbage.
Jeg ved, det lyder som en løgn, men det er det ikke.
Det er det ikke.
Er du vågen?
-Ja. -Jeg laver morgenmad.
PIRATKONGEN
Far!
Han er ikke død. Ikke kl. halv tre i morges.
-"C C C." -Vi må grave ham op.
Vi begravede ham levende.
Vi må have nogen derud. Bulldozere og…
Stop. Hvad sker der?
-Jeg lagde hans telefon i kisten. -Hvorfor dog?
Jeg burde ikke have gjort det. Det er uhyggeligt, og se bare nu.
Der må være en forklaring.
Nogen har hacket hans telefon.
Der er nogen, der laver sjov med dig.
Hvis det er for sjov, hvorfor så ikke noget sjovt?
-"Hjælp, jeg er fanget i en kasse." -Det er sjovt.
Hvorfor to A'er og mit forbogstav? Det giver ingen mening.
Vi må afsted. Vi må tjekke ham.
Nej, det skal vi ikke, og jeg skal sige dig hvorfor.
-Sæt dig ned. -Nej.
Craig, sæt dig ned.
John Harrigan døde uden opsyn.
Og derfor blev han obduceret,
og de fandt ud af, at han døde af en hjertesygdom.
Skar de ham op?
Ja.
Jeg kan ikke lide at sige det. Du skal ikke tænke på det.
Men det er bedre end at tro, at han blev begravet levende.
Det blev han ikke. Det er ikke muligt.
Han er død.
Er du med?
Ja.
Hvad laver du her, dreng?
Tak.
-Er du okay, Craig? -Ja.
Han ville efterlade dig noget.
-Gjorde han det? -Ja.
Han var meget gavmild.
Han tog sig også af mig og Pete.
Ja. Han var…
Han var en god mand, ikke?
Han var retfærdig, men du ville ikke sætte dig imod ham.
-Hvad mener du? -Kan du huske Dusty Bilodeau?
Familien boede i Black Bear Trailer Park.
Jeg har set den. Hvad er der med ham?
Han var gartner her før Pete, men efter otte måneder
tog mr. Harrigan ham i at stjæle og fyrede ham.
Dusty undskyldte ikke. Han gik bare. Jeg troede, det var det hele.
Det var det ikke.
Hvad skete der med Dusty?
Jeg har sagt nok.
Er der noget, du vil have fra huset? Noget at huske ham ved?
Det ved jeg ikke. En orkidé, måske?
Ja, kære.
Tag en orkidé.
TIL SALG
Chick Rafferty beholdt Edna og Pete til at vedligeholde stedet.
Et "til salg"-skilt blev sat op, og der kom nogle få for at kigge.
Efter uroen med den hackede telefon fandt jeg ro i livet igen.
Skolen gik fint, og jeg nød endda mine timer.
Ms. Hart underviste i videnskab, og hun var skolens bedste lærer.
Ved nogen, hvor størstedelen…
Craig.
Havene bidrager med 70 % af vores ilt.
Det stemmer.
Du har 100 % ret.
Kenny Yankovich blev bortvist for at sælge pot på skolen.
Han troede fejlagtigt, at jeg havde sladret.
Men jeg var glad for ikke at se ham hver dag.
Gates Falls High havde de sædvanlige skolefester.
Sidst i første semester var det vinterballet.
Sådan en Sadie Hawkins-ting, hvor pigerne inviterer drengene.
Jeg følte, at Margie ville spørge mig, men jeg kunne ikke lide hende.
Jeg håbede på en anden invitation.
VIL DU TIL BAL MED MIG?
OKAY
-Jeg skal på toilettet. -Jeg går med.
Vi har to sange mere til jer.
Jeg venter på dig.
Du er en død mand.
Hvad laver du?
-Slip mig. -Jeg slår dig ihjel.
-Det var dig, der sladrede! -Nej…
Hvorfor skulle du gøre det? Hvorfor?
Nu skal jeg jo tæske dig.
Jeg ville ikke såre dig. Men…
Hvis du fortæller nogen om det her, er du død.
Craig!
Okay, sådan.
Regina, sig til mr. Taylor, jeg snart er tilbage.
Bed ham ringe til Craigs far.
Du ved, jeg skal melde det, ikke? Var det Yankovich?
Det var ikke Kenny,
hvilket er godt.
For så ville han blive arresteret, fordi han allerede er bortvist.
Så ville jeg blive indkaldt til retssagen, og alle ville vide det.
Og hvad sker der, når han tæsker en igen?
Hold den.
Jeg vil bare klare mig.
Ved du hvad? Det gør du også.
Okay. Lad mig ordne den læbe.
Kom her.
-Du er ikke … Av! -Undskyld.
-Du er ikke herfra, er du? -Jeg er fra Boston.
-Lowell, men jeg læste i Boston. -Hvor?
Emerson.
Hvad så?
Nej, intet. Du lugter bare godt.
-Det er bare sæbe. -Okay.
Ja, det er Booth Bay-sæbe. Du kan finde den i Gates Falls.
Den er virkelig god. Køb den til din…
Ja, til hvem som helst, så…
Tak.
Fordi du renser mig og taler med mig og…
…og gør high school næsten udholdelig.
-Jeg skylder dig en tjeneste. -Du skylder mig ikke noget.
Jo.
Det gør jeg virkelig.
Hvem var det?
Kan vi droppe det her, far?
Jeg har det fint.
Ja, men…
Du skal tale med nogen om det.
Mr. Harrigan, det er mig, Craig.
Jeg ved, du ikke hører det, men der skete noget i aften,
og jeg ville bare…
Jeg havde brug for at tale med nogen.
Jeg fik temmelig mange tæsk
af den store, dumme idiot ved navn Kenny Yankovich.
Men jeg gjorde, som jeg havde lovet.
Jeg…
Jeg skaffede mig af med ham.
Ikke? Jeg prøvede i det mindste.
Men det var et godt slag.
Godt nok til, at jeg er bange for, han kommer efter mig igen.
Jeg er ret bange for, at det her ikke holder op,
og jeg ville ønske, du var her for at give mig nogle råd.
UBÅD YANKO ER DØD
Jeg ved, det virker åbenlyst,
men for første gang slog det mig, at alle,
selv røvhuller, har forældre, familier, der savner dem,
græder for dem.
Jeg havde troet dumt, at kun jeg følte sorg.
Nekrologen for Kenneth James Yankovich
var først i Gates Falls Tribune tirsdag.
Og der stod kun:
"Pludseligt afgået ved døden efter en tragisk ulykke."
Farvel, ms. Hart.
Craig.
-Nej, vent lidt. -Nej, jeg har time.
Jeg skriver en seddel.
Hvor er du i dag?
-Her. -Ikke rigtig.
Handler det om Kenny?
Craig,
hvis du tror, du havde noget med hans død at gøre,
så har jeg set hans journal.
Kenny var desværre et barn med alvorlige problemer.
Hjemmeproblemer, skoleproblemer.
Han havde psykiske problemer.
Jeg ved ikke, hvad der skete, men det var ikke på grund af dig.
Okay, smut. Du kan nå din time.
Craig.
Jeg er aldrig glad, når et barn dør.
Men jeg er glad for, det ikke var dig.
Ms. Hart, tror du på ånder?
Nej, du er jo videnskabsmand.
-Jeg er lærer, ikke videnskabsmand. -Men du ved, hvad jeg mener.
Jeg tænker ikke på den slags.
Jeg ville aldrig overvære en seance eller lege med Ouija-bræt
og forsøge at tilkalde de døde.
Hvorfor?
Min bedstemor sagde altid:
"Man bør ikke spørge, medmindre man vil have svar.
For ikke alle ånder er hellige."
Craig, du må gå. Du skal til time.
De er ikke hjemme.
Bor familien Bilodeau her?
Det gør de vel.
Ved du, hvornår de kommer tilbage?
Det kan vare længe.
Jeg ledte efter Dusty Bilodeau.
-Her, hvor fandt de ham. -Hvor fandt de ham?
Han mistede sit job for et rigt røvhul.
Fyret. Han kom på bistandshjælp.
Han ledte efter arbejde et år og kørte så sin bil ind i den garage,
sænkede porten og lod motoren køre.
FUCK YOU HARRIGAN
Han malede det, før han gik ind.
Ingen forstod meningen.
Telefoner, der ikke er opladet, kan ikke ringe eller afspille beskeder.
Og de kan ikke skrive tilbage.
Men det gjorde den.
Det gjorde du.
Jeg må vide noget, mr. Harrigan.
Jeg må vide, om du havde noget at gøre med Kenny Yankovichs død.
Jeg ved, jeg sagde, at jeg var bange, men jeg ville ikke have, at han døde.
Det her er skørt.
Hvis du havde noget at gøre med hans død, så
bank på min væg.
Bank tre gange.
Craig.
Hvis jeg fortæller dig noget, kan du så holde det mellem os?
Det er du nødt til, ikke? Det er en slags regel.
Din far har selvfølgelig ret.
Din telefon er hacket. Nogen driller dig.
Din lærer har også ret.
Jeg er venner med fader Ingersoll. St. Anne i Gates Falls.
Kirken, hvor Kenny blev døbt.
Han fortalte mig om ulykken. Detaljerne.
Kenny forsøgte at snige sig ud fra sit værelse om natten.
Han havde drukket en del.
De tror, han gled på taget og faldt.
Det var en tragisk ulykke. Det er alt.
Han knækkede nakken i faldet.
Det er vist på tide,
at du undersøger dit forhold til din telefon.
Kan du huske Matthæusevangeliet 5-30?
"Og om din højre hånd forarger dig, så hug den af og kast den fra dig,
thi det er bedre for dig, at et af dine lemmer fordærves…
…end at hele dit legeme kommer i Helvede.
-Kan jeg hjælpe? -Jeg må af med min telefon.
Godt.
Du vil elske den her.
Jeg opgraderer kun, fordi jeg fik nogle sære sms'er.
-Kendte du afsenderen? -Ja, men han er her ikke.
De første iPhones havde nogle underlige fejl.
Mit gæt er, at sms'erne sad fast i softwaren
og nogle gange dukkede op.
-Kald det en ånd i maskineriet. -Men ikke en hellig en.
Hvad?
-Intet. -Dit nummer er det samme.
Jeg har overført kontakterne fra din gamle telefon.
-Alle sammen? -Ja.
-Bare slet dem, du ikke har brug for. -Okay.
Hvad angår din gamle telefon, har vi et velgørenhedsprogram her.
Vi sletter alt på den og donerer den
til folk, der ikke har råd til en ny telefon.
Okay.
Nej, faktisk…
Jeg donerer den selv.
-Min lillesøster har brug for en. -Okay.
PIRATKONGEN RINGER OP…
KAN IKKE RINGE OP
Tak, Gud.
Man kan skjule ting,
men de er ikke væk. Ikke rigtigt.
De følger dig, hvisker i dit øre og sørger for, at du ikke glemmer,
at du fortsætter med at stille spørgsmål.
Jeg tænkte på, hvor familien Yankovich flyttede hen, og om de stadig sørgede.
Om det gamle hus lavede lyde, som ingen hørte.
Kun ekkoet svarede.
Jeg tænkte på, om mr. Harrigan savnede mig.
Jeg spekulerede på, hvem jeg ville blive,
og om det, jeg havde gjort, ville mærke mig og definere mig.
Jeg kom ind.
Jeg tænkte på, om nogen ville opdage det.
Det håber jeg ikke.
-Har du dit vejhjælpskort? -Ja.
Er det den nye postadresse på køkkenbordet?
Ja.
Opret en konto i boghandlen.
Og gør det snart, hvis de skulle mangle materialer.
Det gør jeg.
Vinterfrakker.
Nej, jeg kommer tilbage før vinteren.
-Kan du klare det? -Ja.
Jeg er bare så glad på dine vegne.
Tak, far.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Okay.
-Ring, hvis du har brug for noget. -Ja.
Nogen sagde, man aldrig forlader sit hjem. Man man tager det med sig overalt.
Personligt håber jeg, det ikke var helt sandt,
for der var nogle ting, jeg ønskede, blev hjemme,
og ikke kom med til Boston,
som var to timer og en million kilometer fra Harlow.
Jeg fik et stipendium til Emerson, som havde et godt journalistikprogram.
-Ja. -Hej.
Er du Craig?
Min første bofælle var Julian Summers fra Los Angeles.
Han studerede drama. Han ville være filmstjerne.
…er det vigtigste, du kan gøre.
Jeg gik til den og studerede hårdt.
Det skyldte jeg min far.
Og selvfølgelig mr. Harrigan.
Hej, Craig, se lige det her for mig.
Skal billedet under bylinen?
Nær toppen er mere journalistisk, ikke?
-Ja, sikkert. Tak. -Ja.
-Hvorfor lytter du til det? -På grund af en ven.
Sikke en ven. Drej knappen. Seriøst.
-Hej, far. -Hej, makker.
-Hvad sker der? -Jeg har en meget dårlig nyhed.
I overskriften stod der: "Elsket lærer dræbt i Vermont."
Og i indledningen stod der: "Victoria Corrales Hart,
biologilærer ved Gates Falls High School,
blev i søndags dræbt i en bilulykke."
Siden jeg var rejst, var ms. Hart blevet forlovet.
Han var sammen med hende den dag, hendes forlovede.
De var på lang weekend i byen Chester,
boede i en hytte og nød efteråret.
De var på vej tilbage og var tæt på New Hampshire,
da de nærmede sig Deane Whitmore fra Waltham, Massachusetts.
-Hvor er hendes forlovede? -Han er stadig på hospitalet.
Røvhullet, der gjorde det, var pissefuld og helt uskadt.
Han var dømt for spritkørsel uden kørekort.
Han må ikke slippe godt fra det her.
Det gør han ikke.
De fire års fængselsdom vil blive suspenderet,
hvis den tiltalte indvilliger i afvænning i seks måneder.
Men det gjorde han. Han slap godt fra det.
Han kom på et afvænningscenter, der lignede en country club.
PIRATKONGEN RINGER OP…
Mr. Harrigan.
Der er en mand ved navn Deane Whitmore, der dræbte min lærer fra high school.
Han var fuld
og kørte ind i ms. Hart og hendes forlovede.
Hun var et godt menneske.
Hun hjalp mig, da jeg havde brug for det, og han fik ikke, hvad han fortjente.
Han skal dø.
Så snart jeg lagde telefonen på, fortrød jeg opkaldet.
Jeg følte mig skyldig.
Jeg var skyldig.
Jeg sagde til mig selv, det var skørt at tænke på det.
At det var umuligt.
At intet ville ske med Deane Whitmore.
At jeg skulle glemme det.
LOKAL MAND FUNDET DØD
KRIMINALEFTERFORSKNING UNDERVEJS
Hej.
-Hvad vil du? -Jeg arbejder for en avis i Boston.
Jeg håbede at få oplysninger om en, der blev behandlet her.
Gå ind og spørg.
Deane Whitmore.
Ja.
Hvordan døde han?
Jeg giver $100 for information.
To hundrede.
Selvmord.
-Hvordan? -I badet.
Hvordan?
Er du sikker på, du vil høre det?
Ja.
Hver gæst har deres eget værelse med badeværelse.
Det er luksus.
-Meget bedre end mit hjem. -Hvordan?
Han kvalte sig ihjel.
Han drak først lidt shampoo for at smøre halsen.
Så tog han en fin sæbe og brød den i to.
Smed halvdelen på gulvet og stak resten ned i halsen.
Du sagde fin sæbe.
-Det begynder med B… -Booth Bay?
Ja, netop. Hvordan vidste du det?
-Skrev han et selvmordsbrev? -En slags. Et stykke papir. En linje.
-Hvad står der? -Det var faktisk ret sødt. Lidt af en bøn.
"Bliv ved med at give al den kærlighed…
…du kan." Det er ikke en bøn.
Er det ikke?
Det er en sangtekst.
Når du falder, selvom du ser det komme,
selvom du ville, det skulle ske,
chokerer det alligevel.
Der er ingen bund.
Ingen ende.
Du falder bare.
"Rædslen.
Rædslen."
Da du døde, åbnede jeg dit skab.
Det hemmelige skab.
Det er slet ikke frygteligt. Bare minder.
Dine hemmeligheder er mine.
Derfor valgte du mig til at læse.
Din mor døde, da du var lille.
Ligesom mig.
Du vidste, hvordan ensomhed føltes.
Hvordan den føles.
Ligesom mig.
Derfor prøvede du at holde kontakten.
Det tog tid, men jeg regnede det ud, mr. Harrigan,
hvad du ville sige med dine sms'er.
C C C
S T
betyder: "Craig, stop."
Gør det ikke?
Skal jeg stoppe,
fordi jeg gør dig fortræd?
Hvis det er tilfældet, at det gør ondt, så undskyld.
Undskyld.
Eller siger du stop, fordi jeg gør mig selv fortræd?
Holder du øje med mig, fordi du bryder dig om mig?
Hvis det er tilfældet, så…
Tak.
Du kan hvile nu, mr. Harrigan.
JOANNA POOLE DATTER, HUSTRU, MOR
Undskyld, mor.
Undskyld.
I det 21. århundrede er vores telefoner vores måde at forholde os til verden.
I så fald er det nok et dårligt forhold.
Der er meget, jeg ikke er sikker på længere.
Selve virkeligheden, for eksempel.
Jeg ved dog én ting. En ting, så solid som New England-klipper.
Når jeg dør,
når jeg skal væk herfra…
…vil jeg begraves med tomme lommer.
BASERET PÅ NOVELLEN AF STEPHEN KING
Tekster af: Else Katrine Nielsen