Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRÆSENTERER
Åh gud!
Klap ad musikerne,
og læg penge i hatten!
Mange tak, frue!
Klap ad musikerne, og læg penge i hatten!
-Løb! -Stands, kom her!
-Hvad sker der? -Kom her! Stå stille!
Min pige, du har fodret hunden, nu vil du være sulten.
Far, vær lidt rar ved de stakkels dyr.
-Er du okay, far? -Jeg har det fint.
Det var bare et fiskeben.
Far?
Ja, min skat?
Hvorfor jager de os altid væk?
De er bange.
For hvem? Os?
Nej, de er bange for sig selv.
De er bange for at opdage, at de er en del af den samme musik.
Hvad mener du?
Nu skal du høre.
Se på dem.
Kan du se?
Enhver er en melodi.
Man skal bare kunne høre den.
Undskyld, maestro.
Som en del af en større helhed, må man ikke lave fejl.
Vi har øvet i uger, spillet det samme stykke igen og igen.
Jeg er meget ked af det.
Min søn er syg.
Han er på hospitalet med sin far.
Jeg tænkte på dem. Undskyld.
-Kommer Deres familie altid først? -Ja. Min familie kommer altid først.
Fint.
Så vær sammen med familien. Der er ikke plads til Dem her.
Godt. Vi fortsætter.
Ved gud!
For guds skyld, Ali Riza! Vores fødder er slidt op.
Og se på mig. Jeg har fået udslæt. Jeg går som en omskåret dreng.
-Må Gud give dig lindring. -Godnat.
Godnat.
-Vil du åbne døren? -Ja.
Godt.
Hvad sker her? Vækker du mig så tidligt?
Far?
Hvad er det?
Det skete under et vulkanudbrud.
Jeg faldt ned i vulkanen, da jeg reddede folk.
Du må ikke lyve.
Din onkel halede mig op.
Du sagde, du havde et ar i hovedet, fordi du blev ramt af et fly.
Vingen efterlod et ar her.
Og hvad så med det?
Løver angreb mig.
Nej. I vores kvarter?
Førhen var der løver i vores kvarter. Onkel og jeg jog dem væk
Hvor er min onkel nu?
Hvordan finder du på de spørgsmål så tidligt om morgenen?
Lugter jeg noget?
Åh, min menemen!
Nøj! Sikke en masse mad!
Hvem skal spise al den menemen?
Sukkergrisen spiser meget, han er aldrig mæt.
-Jeg henter de andre. -Okay.
-Start ikke, før vi er her. -Okay!
Hej!
BERØMT VIRTUOS GIVER KONCERT I AFTEN
For pokker. Du knuser vores hjerter din ski...
Med din forbandede musik.
-Herover, hr. Mahir. -Vil De kigge herover?
Tak. Det må være nok, ikke?
Bravo, Mehmet Mahir. Det var en god aften.
Jeg skal mødes med Ulrich Mertin i næste uge.
-Vil du være med? -Gerne.
Koncerten er næsten udsolgt. Det bliver en god aften.
-Vi får se. -Det er Merve, min kone.
-Har I mødtes? -Jeg husker dårligt.
Helt sikkert. Det er tredje gang, vi mødes.
-Har du hilst på fru Suna? -Ja.
Vi talte om hans koncert med Ulrich Mertin.
En berømt violinvirtuos fra Berlin.
Det må være en stor ære at spille hans værker.
Ja, det er det da.
Men vi lægger ud med mit værk.
-Det vidste jeg ikke. -Jeg elsker overraskelser.
De er heldig, fru Suna, Deres mand er et unikt talent.
Jeg er den heldige. Jeg var intet uden min kone.
Nå…
-Skål. -Skål.
Jeg blev også overrasket.
Dit værk. Du sagde, du havde et. Jeg glæder mig til at høre det.
Jeg har noget i hovedet.
Du har altid noget i hovedet. Du skal være den største og bedste, ikke?
Kæreste Mehmet Mahir Kamaci…
Ikke nu, Suna.
Gå bare, jeg kommer.
Orv.
En succes, hvad?
Kom du for at lykønske mig?
Jeg tog det med.
Jeg har haft det foto.
Jeg rev det itu.
Behold det.
Du er blevet voksen.
Du er blevet gammel.
Jeg prøvede at kontakte dig, men…
-Hvad er dit påskud? -Det er ikke et påskud.
Italien er langt væk.
Jeg kan dårligt forlade kvarteret. Hvordan kan jeg forlade landet?
Men det er lykkedes for dig.
Min bror er en stor violinist.
Violinvirtuos.
Hvorfor er du kommet?
Du har en niece. Hun hedder Özlem.
Hun er otte.
Hun er en gammelklog en.
Hendes mor døde under fødslen.
Vi har ikke været lykkelige siden.
Hun er kvik. Præcis som du var som barn.
-Hun spiller violin… -Helt ærligt?
Efter 32 år taler du om din datter, som om intet var hændt.
"I er meget ens. Hun minder om dig."
Jeg håber, du ikke sætter hende på et skib og stikker af.
-Jeg stak ikke af. -Jo, du gjorde.
Jeg måtte klare alt selv.
Så…
…kom ikke her efter alle de år og tal om familie.
Mehmet!
Jeg er døende.
Lægerne har sagt…
…jeg skal i behandling nu.
Og så nyde min sidste tid.
Jeg er ikke bange for at dø.
Men Özlem…
Hun har ingen, når jeg er død.
Udover sin onkel.
For mig har du været død i årevis.
Jeg har ingen bror eller niece.
Suna.
Jeg mødte Ali Riza.
Hvem?
Min storebror.
Jeg mødte min bror.
Og han hedder Ali Riza.
Og det hører jeg først om nu.
Han har ændret sig.
Kun hans øjne er de samme.
Og arrene, formoder jeg.
Han så på mig ligesom den dag.
Den dag han forlod mig.
Stille!
Folk prøver at sove. Vær stille.
Åh, Cowboy har talt. Okay, hr. sherif, vi skal nok være stille.
Du opretholder roen her i kvarteret. Vi har forstået.
-Bliv for en gangs skyld ikke fuld. -Og hvis jeg gør?
Hvad er der?
Ali Riza?
-Har du det godt? -Ja, jeg har det fint.
Du har det ikke godt, du hoster lungerne op. Lad mig tage den.
-Går det bedre? -Går det?
-Er du okay, far? -Ja.
Far, din mund bløder!
Ali Riza!
Hvad glor I på! Skaf en taxa.
-Mand. -Græd ikke.
Hallo? Vi venter. Ja, vi venter på gaden.
Kom hurtigt.
-Far! -Godt.
Du dør ikke, vel?
Det haster.
Ja, vi venter på gaden.
Jeg dør ikke, skat.
Jeg vil altid være hos dig.
Hver gang du trækker vejret,
gør jeg det også.
Hver gang det blæser,
stryger jeg dig over håret.
Hver gang det regner, kysser jeg din kind.
Hver gang du rører ved jorden, holder jeg din hånd.
Og hver gang du spiller violin,
lægger jeg mit hoved på din skulder.
Jeg vil altid høre dig.
Jeg lytter, når du spiller violin.
Tal til mig. Bliv aldrig tavs.
Jeg vil altid være hos dig.
SOCIALFORVALTNINGEN BØRNEFORSORGEN
Hun skal være i statens varetægt indtil videre.
De kan besøge Özlem, når der er besøgstid.
-Cowboy? -Nå!
Så er Sveske her også.
Kom her, Özlem.
Özlem, fru Inci er kommet…
Hun er her for…
Hun er…
Vi tager dig med.
-Bare De ikke havde sagt det sådan. -Ja.
-Hvorhen? -Til dit nye hjem.
Jeg vil ikke have et nyt hjem.
Jeg bor her. Jeg vil blive her.
-Özlem… -Jeg kender dig ikke!
-Ud af mit hjem! -Tag det roligt, min pige.
-Vi tager det roligt og vender tilbage. -Okay.
-Hvem tror hun, hun er? -Så, så!
Så er det nok. Kom.
-Forsvind! Du skal ikke tage mig… -Kom her.
De kan se, hvordan hun har det.
Er der ikke en anden udvej?
Der er et alternativ. Hendes onkel kan blive hendes værge.
Gør han ikke det, skal hun i statens varetægt.
Hendes onkel?
Hun har en onkel. Vidste De ikke det?
Hendes far nævnte sin bror, men…
-Er der artikler om koncerten? -Nogle stykker.
De har skrevet: "En af vores få violinvirtuoser,
Mehmet Mahir Kamaci, og hans orkester henrykkede publikum i sidste uge.
Mens orkestret flød smukt som Nilen,
prøvede Kamaci at gøre sig bemærket.
Denne attitude er hans største hindring
for at blive en exceptionel musiker."
-Hvor er den fra? -Kunst Plus.
Den amatør er tydeligvis en mislykket musiker.
Det er et udbredt problem.
De angriber altid de kreative.
Ikke løbe! Gulvet er glat.
Ikke løbe!
Kom, Özlem.
-Velkommen. Sid ned. -Tak.
-Goddag. -Goddag.
Vi er venner af Deres bror, Ali Riza.
Vi er ikke fremmede. Vi er instrumentalister som De.
-Jeg er musiker, ikke instrumentalist. -Det bliver vi også kaldt af og til.
Hvad vil De?
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det.
Sig: "Deres bror er gået bort."
For pokker, Cowboy! Du kan ikke bare buse ud med det.
-Du vidste ikke, hvad du skulle sige. -Klap i!
Undskyld, han er lidt direkte.
Jeg kondolerer. Ali Riza er gået bort.
Javel.
Hvis der ikke var andet…
Vi vil bede Dem om noget.
Hvilket?
Ali Riza havde en datter.
Özlem. Hun er otte. De sociale myndigheder har taget hende.
Den arme pige skal bo på børnehjem, hvis ikke De bliver hendes værge.
Og?
Skal jeg tage mig af et barn, jeg ikke har hørt om før nu?
Nej, det mente vi ikke.
Vi tager os af Özlem. Hun er som en datter.
Men vi må ikke få hende, fordi vi ikke er i familie.
Vi tænkte, at som hendes onkel kunne De…
Jeg kunne tage hende og give hende til Dem?
Mine herrer, De beder mig om at gøre noget kriminelt.
For Özlems skyld.
Vi er ikke fremmede. Vi har kendt hende, fra hun blev født.
Hun er som en datter for os.
Jeg beklager, men jeg har ikke mere tid. Jeg har lidt travlt.
Døm mig ikke, Suna.
-Jeg kender ikke barnet. -Barnet er din niece.
Jeg har ingen niece. Hendes far forlod mig.
Så du har besluttet at lade det gå ud over en lille pige.
-Smukt. -Skal jeg passe et ukendt barn?
Forstår du, hvor stort et ansvar det er?
Ingen forventer, at du adopterer hende.
Hun har mistet sin far. De ønsker ikke, hun også mister sine venner.
Hun får det bedre på et børnehjem. De kan ikke tage vare på sig selv.
Hvordan skulle de passe en lille pige?
Og jeg har en vigtig koncert.
Naturligvis. Undskyld, det glemte jeg.
Gør, hvad du har det bedst med, okay, Mehmet Mahir?
Jeg siger ikke noget.
Men du skal vide,
at nogle ting er vigtigere end dig og din musik.
En lille pige, som er helt alene.
HØJDE: 1,24 VÆGT: 22,5 ALLERGIER: NØDDER
Tillykke, Özlem.
-Er der andet, jeg skal gøre? -Det var alt.
-Hun er heldig at have en onkel som Dem. -Tak.
Jeg vidste, I ville komme!
-Vi ville da ikke efterlade dig her! -Kom her!
Gud velsigne Dem, hr. Mehmet. Vi er dybt taknemmelige.
Velbekomme.
Kom ned på kroen i aften.
Tak, men jeg har spildt meget tid. Jeg må hjem og øve.
-Farvel. -Hr. Mehmet Mahir!
Ja?
De skal beholde mappen her.
Der står mit nummer. Ring, hvis De har spørgsmål.
Vi ses snart, når vi kommer på besøg.
Besøg?
For at se, om Özlem lever under ordentlige forhold.
Det er bare rutine.
De vil uden tvivl give hende de bedste betingelser.
Men vi skal kontrollere det for at færdiggøre processen.
Ja.
-Ja. Tak. -Velbekomme.
-Hav en god dag. -Hav en god dag.
De er ikke værge endnu.
Den endelige proces begynder, når barnet bor hos Dem.
De vil aflægge Dem et besøg.
De kan komme uanmeldt.
Hvorfor?
De bliver kun barnets værge,
hvis De opfylder kravene.
Hold op med at sige "barnet". Jeg har et navn.
Du må ikke være fræk, Sveske.
-Jeg er ligeglad. -Hvornår kommer de?
Det kan være når som helst indenfor en måned.
En måned?
-Jeg kan passe hende i en måned. -Jeg kan undersøge det nærmere.
Jeg kan undersøge, om de kan komme før. Hvad siger De?
-Ja, du gode gud. -Det må de meget gerne arrangere.
-Farvel, fru Berna. -Mig en ære.
På gensyn.
Stig ud.
Kom så.
Kom med ind.
Jeg vil hjem.
Du hørte advokaten. Du skal bo hos mig, til det er løst.
Jeg er ligeglad, jeg tager hjem!
Jeg går ind. Kom ind, hvis du vil.
Jeg har gjort det.
-Jeg tog hende fra myndighederne. -Så må hun være meget gladere.
Det er jeg ikke sikker på.
Er det din niece?
-Åbenbart. -Hvad gør hun her?
Jeg bliver hendes værge. De kommer for at tjekke huset.
Hun skal bo her en tid.
Hej med dig.
Jeg hedder Suna. Og du er…
-Özlem. -Özlem.
Godt at møde dig.
Rolig. Må jeg sætte mig her?
-Hvad laver du? -Venter på en taxa.
Javel. Her kører ikke mange taxaer på denne tid.
Bare så du ved det.
Du må gerne vente indenfor.
Og jeg kan lave noget mad til dig, hvis du er sulten.
Og hvis du så stadig vil at sted, lover jeg at ringe efter en taxa til dig.
Det er op til dig.
Jeg ville bare have frisk luft.
Er du tvunget til at blive her?
Nej, det er mit hjem.
Hvorfor har du så en alarm?
Lad os lave en aftale, tøs.
Hvis du ikke er til besvær, får jeg dig hjem hurtigst muligt, okay?
Det er en aftale. Det er bedre end ingenting.
Godt, det er en aftale.
Hvor skal jeg sove? Jeg skal vel ikke sove på sofaen.
Tag dine ting.
Af sted med dig. Ovenpå.
Min violin!
Nu kan jeg sove.
-Godnat. -Godnat.
-Er det rigtigt? -Ja.
Okay, jeg har et spørgsmål.
Hvad er din livret? Tænk dig godt om, før du svarer.
Der er ikke noget at tænke over. Bønner og ris!
-Naturligvis. -Far lærte mig at lave det.
Vi lagde tørrede bønner i blød men glemte dem i flere dage.
Åh nej!
Og der voksede et træ op i køkkenet.
-Et bønnetræ! -Jeg tror, du digter.
Vi spiste bønner og ris i et helt år.
-Uh, hvor slemt. Jeg håber, I nød det. -Hvad er det for en larm?
Godmorgen.
Jeg laver bare morgenmad sammen med Özlem.
Kan I gøre det lidt mere stille?
Du ved, jeg får en slem dag, hvis jeg sover for lidt.
Naturligvis.
Tak.
Mahir!
FRU BERNA, ADVOKAT
-Hallo? -Goddag.
Goddag.
Jeg skulle tale med hr. Mehmet Mahir angående hans niece.
Okay.
Han er her ikke nu. Haster det?
Jeg forsøgte at aftale et besøg fra socialforvaltningen,
men det er et ømtåleligt emne.
Det kunne give hr. Mehmet Mahir problemer.
Vi kan give barnet tilbage til myndighederne.
Jeg forstår, men…
…vi har besluttet, at Özlem skal blive boende hos os.
Hvad skal vi gøre for at blive værger for hende?
-Godaften. -Et interview?
-Et foto? -Velkommen.
-Godaften. -En kommentar?
-Hyggeligt at se Dem. -Tak.
Hvad skal vi her? Jeg skulle ikke være kommet.
Se mit tøj. Det er grimt. Slet ikke min stil.
For det første er dit tøj meget smart.
Og synes du ikke, det er et fint sted?
Jeg vil ikke med ind. Min onkel kan ikke lide mig.
Hvorfor siger du det?
Han kalder mig "tøs". Han ser mig ikke i øjnene.
Han taler ikke med mig.
Din onkel bliver lidt stresset, når han arbejder.
Og han har en vigtig koncert i næste uge.
Det er ikke på grund af dig.
Hvor længe har I været gift?
Fjorten år.
Det er længe. Hvorfor har I ikke et barn?
Fordi…
Først ville han have et, jeg ville ikke. Så ville jeg, men han ville ikke.
Og da vi begge ville have et, gav Gud os ikke et.
Vi kommer for sent. Lad os gå ind. Det bliver sjovt.
Klap ad musikerne, læg penge i hatten!
Kom nu, fine damer og herrer.
-Tag pungene frem! -Undskyld.
-Hvordan kom du ind? -Slip mig!
-Özlem. -Ud.
-Jeg kom til min onkels koncert. -Hallo!
-Özlem, kom her. -Undskyld, fru Suna.
Er du okay?
Det må De undskylde.
Hvornår smuttede du?
Hvad laver hun her?
Skulle jeg efterlade hende derhjemme alene?
Pas på, hun ikke gør noget mere pinligt.
Tak.
Skal vi ikke gå ud og vaske hænder? Kom.
-Hr. Mehmet Mahir? -Godaften.
-Tillykke, De var fremragende som altid. -Mange tak.
Og held og lykke.
-Det glæder mig at høre det. -Høre hvad?
At Deres niece skal bo hos Dem.
Fru Suna sagde det i telefonen.
Jeg synes, det er den bedste beslutning. Det bliver godt for barnet.
Hun vil vokse op i et kærligt hjem takket være Dem.
Ring, når De er klar, så klarer jeg proceduren.
Velbekomme.
Tak. Farvel.
Det er fint, men lad mig vise dig noget.
Hvis du holder den…
Sådan.
Sov godt.
Skal vi lægge den væk?
-Nej. -Okay.
Som du vil.
-Drøm sødt. -Godnat.
Godnat.
Skål.
Hvornår spillede du sidst?
Er du fuld?
Flyglet er en stor, formålsløs genstand midt i vores stue.
Jeg går i seng. Godnat.
Du sagde ikke, du talte med advokaten.
Jeg ville da sige det.
Men du valgte at gå bag min ryg.
Jeg gik ikke bag din ryg.
Men hun skal ikke herfra.
Uanset hvad de mænds intentioner er,
hvordan tror du så, de vil opfostre Özlem?
Hun er for lille til at synge og indsamle penge på gaden.
Hun skal være lykkelig.
Nej. Du ønsker, at du bliver lykkelig.
-Hvabehar? -Suna.
Du er tom indeni
og ved ikke, hvordan du får indhold.
Udnyt ikke barnet til det.
Nå, du ved altså, at jeg er tom indeni.
Herligt.
Fortæl mig, hvad du mener.
Okay.
En forkælet ambassadørdatter med en knust drøm om at blive musiker.
Hun er en grille, som du lever igennem.
Præcis som flyglet her.
Du går så højt op i dine små griller,
at de bliver kernen i dit liv.
Dine venner, din familie, mig…
…flyglet, "meningen med dit liv".
Du droppede dem alle. Og når du er færdig med hende?
Skal barnet så samle støv i et hjørne?
Du har ret.
Jeg droppede dem alle.
Jeg droppede flere ting, som du glemte at nævne.
For din skyld.
Jeg indrettede mit liv efter dine karriereplaner.
Jeg droppede klaveret,
hvilket jeg aldrig havde troet, jeg ville gøre.
For når jeg spillede, kiggede folk på mig og så dig.
De lyttede til mig og hørte dig.
Du aner ikke, hvor rædsomt det er at leve i din skygge.
Du har nok i dig selv.
Du tåler ikke andre end dig selv.
Hallo.
Møde?
Ulrich Mertin?
Nej, jeg har ikke glemt det. Ja.
Jeg er på vej.
Okay.
Okay, tak.
Nå ja. Du er her jo også.
Hvad gør vi med dig?
Undskyld, jeg kommer for sent.
Det har vi bemærket.
Er hun Deres datter?
Min niece.
Goddag, unge dame.
Spiller du også violin?
Han spørger, om du spiller violin. Hun har den bare med. Den var hendes fars.
Ja, jeg gør.
Hun siger, hun spiller.
Så du kan spille på en stor violin?
Det kan jeg. Siger du, jeg lyver?
Vi skal tale forretning. Vil du sætte dig der?
-Kan vi lade, som om hun ikke eksisterer? -Vi kan da prøve.
Der er totalt udsolgt. Det bliver en fantastisk aften.
Endelig begynder vi at tale om projektet.
Jeg hører, De vil lægge ud med Deres eget værk?
Hvis De ikke har noget imod det.
Jeg er tysker.
Jeg bryder mig slet ikke om ændringer i sidste øjeblik.
-Det er Deres første værk, ikke sandt? -Jo, det er.
Jamen i så fald må jeg høre det, før jeg kan træffe en beslutning.
Naturligvis. De fælles prøver starter i morgen.
Vi kan godt starte i dag.
Lad ham hvile ud efter rejsen.
Hvis der ikke er andet, ses vi til prøven i morgen.
Ja. Vi ses.
På gensyn.
Klokken ti. Præcis.
Naturligvis.
Idiot.
Hej.
Hej, hej.
-Leyla. -Velkommen, maestro.
-Har maven det bedre, Serap? -Ja.
Fordel dem. Vi starter med det.
Hvad er det, maestro?
Mit værk.
-Har De skrevet et værk? -Tror du ikke, jeg kan skrive et?
Nej, jeg mener … Det er bare så pludseligt.
Jeg vidste ikke noget om det.
Vi skal lære det til i morgen. Ulrich kommer til prøven.
Javel.
-Er hun vores nye violinist? -Nej, det er hun ikke.
-Hvad laver du på scenen? -Jeg kan også spille.
Du hører ikke til her.
Sæt dig dernede. Vi kører lige efter prøven.
Jeg behøver ikke en scene for at spille musik.
Okay, folkens.
CASHEWNØDDER JORDNØDDER - MANDLER
Hvor er hun kær. Se hende.
Hej, det er mit sted. Du kan ikke tigge her.
Jeg tigger ikke.
Så har du ikke brug for alle de penge.
Aflever! Det er mine penge!
Gå væk. Og hold dig væk herfra!
-Giv mig mine penge! -Slip mig!
-Hop ned, djævleyngel! -Aflever!
-Hvad foregår her? -Hun stjal mine penge!
Hun bed mig! De må gøre noget ved hende!
Hent din violin.
-Men, onkel… -Tag den så.
-Undskyld. -Gud velsigne Dem.
Jeg skulle til at give hende en lærestreg.
Tag den så.
-Gå så. -Han ordnede det.
-Tag selen på. -Det har jeg gjort.
Hun har ikke en rigtig baby, det er bare en dukke.
Men du må ikke slå hende.
Jeg fik pengene ved at spille violin.
Hvad skal du med penge?
Jeg var sulten, jeg ville købe mad.
Det kan du bare sige.
Du lytter aldrig til mig.
Tag du en gaffel.
Kan du lide det?
Hvor er Suna? Hun kunne i det mindste lave mad.
-Så lad være med at spise det. -Kommer hun tilbage?
Det ved jeg ikke.
Rejste hun på grund af mig?
Nej, på grund af mig.
-Lad os bestille noget andet. -Det er okay.
Jeg spiser det. Det minder om spaghetti. Tak.
Så du kan altså sige tak?
Okay. Det var så lidt.
Jeg skal arbejde i dag.
Du kan gå i seng efter maden.
Jeg går ikke så tidligt i seng.
-Hvornår sover du? -Omkring midnat eller før daggry.
Det kommer an på arbejdet.
Vi plejede at komme hjem fra kroen før daggry,
hvis vi fik et stort job.
Ellers var vi hjemme klokken 24 eller 01.
Okay.
Se fjernsyn, hvis du ikke kan sove, okay?
Jeg går op og arbejder.
Velbekomme.
SUNA RINGER OP…
Godmorgen.
Brandsåret, far fortalte om. Det er sandt, at du også har det.
-Fortalte din far dig om det? -Ja.
Der var et vulkanudbrud.
Hvad var der?
Far faldt ned i vulkanen, men du reddede ham.
-Gjorde jeg? -Og et fly ramte ham i hovedet.
Ved du hvad? Det fly ramte også mig. Se.
I har begge så mange ar.
De heler med tiden.
Så mærker man dem ikke.
-Gør det ondt, når jeg rører ved det? -Nej.
Kun når jeg mindes.
Lugter jeg noget?
Åh, min menemen!
Værsgo.
Hvordan smager det?
Rigtig godt.
Er det dagens aviser?
Det tror jeg nok.
Du kan læse avisen, mens du spiser morgenmad.
Lad os prøve.
"Fetaosten, som var årsag til en krise mellem de to lande, har meddelt,
at man var parat til at aftage alt kirsebærsyltetøjet.
De grønne oliven har svaret…"
Det går vist ikke.
Prøv du engang.
Okay.
"Skade…
Skade…
…stue."
Skadestue.
Går du i skole, tøs?
Nej. Far lærte mig ting, men jeg glemte dem.
Han lærte mig også gangetabellen.
Okay. Hvad er syv gange otte?
78.
Vi må arbejde lidt på den gangetabel.
-Skal du øve i dag? -Ja.
-Jeg skal med, ikke? -Jo, jeg har ingen barnepige.
-Skal jeg tage tøj på? -Okay.
-Hvad synes De? -Ikke dårligt.
Men værket har mangler.
-Hvem har ikke det? -Det har De ret i.
Folk arbejder altid på deres mangler.
Men det er ikke pointen.
Pointen er, at Deres værk ikke frembringer følelser.
Jeg håber, De retter det til næste prøve.
Okay. Vi ses.
Vi ses.
Livet er kedeligt.
-Hvabehar? -Ikke noget.
Kom, så går vi.
Har vi tid?
Til i aften.
Fedt. Kør, hr. kaptajn.
Bare kør, jeg viser vej.
Sømmet i bund!
I må ikke spille uden indlevelse.
Så går I fallit.
Velkommen, Sveske! Du kom ud af det blå!
Jeg sagde jo, jeg ville komme.
Min kæreste skat. Hvor har vi savnet dig.
-Velkommen, hr. Mehmet. -Tak.
-Din mave er vokset, Sukkergris! -Synes du?
Ikke mere snak. Tilbage til arbejdet, drenge.
Vi vil ikke mangle mad.
Tag jeres instrumenter.
-Kom så. -Kom så.
Onkel, stå ikke bare der. Tag din violin.
Kom nu. Publikum går.
Hvordan går melodien?
Og to, tre, fire…
Klap ad musikerne, og læg penge her!
Det var forkert.
Nej, politiet er her! Løb!
-Jeg kan tale med dem. Lad mig… -Væk!
Af sted!
Stands!
Godt løbet, Sukkergris.
Det var godt løbet.
Min onkel spiller violin på scenen. Ingen jagter ham.
Det er noget andet at spille på gaden, Sveske.
Du glemte os, da du mødte din onkel.
-Ja! -Slet ikke, Sukkergris.
Jeg kommer hjem, når advokaten er færdig med proceduren. Ikke, onkel?
Jo da.
Hvorfor hænger du med mulen? Drik din te.
Jeg hænger ikke med mulen.
Vi har sådan savnet Özlem. Tak, fordi De kom med hende.
Jeg afleverer Özlem igen.
-Hvad mener De? -Jeg har talt med fru Inci.
Jeg afleverer hende i aften.
Hvorfor?
Jeg kan ikke give hende et familieliv.
Jeg ved ikke, hvad familie er.
Jeg kan ikke lære et barn det.
Og De har ikke midlerne.
De kan ikke bekoste hendes uddannelse eller udvikling.
De har ret.
Som De siger, har vi ikke midlerne.
Hun prøvede at stjæle pengene i hatten. Det fandt jeg mig ikke i.
Jeg sagde. "Giv mig mine penge." Og så…
Så sagde hun: "Forsvind med dig, pigebarn."
Og ved I hvad?
Hun kaldte mig djævleyngel og rystede mig af.
Så jeg bed hende i armen.
Jeg var sej.
SOCIALFORVALTNINGEN BØRNEFORSORGEN
Gå ikke, far.
Godmorgen.
-Er det menemen? -En skøn en!
Med stegt brød til.
Det lavede din far og jeg.
Men jeg er lidt rusten.
Vil du dække bord?
Brug ikke avisen denne gang.
Tag dækkeservietterne i det nederste skab.
Ja, der.
Ja.
Tager du telefonen?
Hvordan gør jeg?
Stryg til højre.
Tryk på højttaleren. Bravo.
Hr. Mehmet Mahir, det er Inci fra socialforvaltningen.
De sagde, De ville komme med Özlem i går. Er alt, som det skal være?
Det passer ikke så godt lige nu. Kan det vente?
Men De sagde, De ville komme med Özlem.
Fru Inci … Özlem!
-Hallo? Er De der? -Özlem!
Özlem!
Hr. Mehmet Mahir, hvad er der sket?
-Özlem er væk. -Hvad?
-Kørte De hende ikke til børnehjemmet? -Hvad for noget?
-Jeg kørte derhen, men… -Men hvad?
Jeg kunne ikke. De ringede i morges.
Hun overhørte samtalen og løb sin vej.
Hvor vil hun tage hen?
Tag det roligt. Vi skal nok finde hende.
Hun må være taget hjem.
-Ja. -Ikke?
-Unger, har I set Özlem? -Nej.
-Nej? Se efter derinde. -Laps, kom her.
Okay. Özlem!
Özlem!
-Özlem! -Özlem!
Özlem!
-Özlem! -Özlem!
Hvor er du?
Özlem!
-Hun er ikke her. -Hun er væk.
Hvor kan hun være?
Havde hun violinen med?
Ja, det havde hun.
-Jeg tror, jeg ved, hvor hun er. -Af sted.
Du kan faktisk spille violin.
Det sagde jeg jo.
Hvad hedder melodien?
Det ved jeg ikke.
Far sagde altid: "Alle er en melodi.
Hvis man forstår at se på folk, hører man deres melodier."
Var det din melodi?
Nej.
Det var din.
Du gjorde mig bange.
Løb aldrig væk igen.
Okay.
Du behøver ikke at stikke af, hvis du savner os.
Bare sig til, så kommer vi.
Og var vi ikke sammen i går?
-Ville jeg nogen sinde stikke af? -Nej.
Ville jeg forlade jer? Jeg elsker jer højt.
Vi elsker også dig, men du gjorde os bange, Sveske.
Jeg måtte løbe med min store mave. Er du klar over det?
Far døde, da vi var små.
Mor giftede sig med en anden.
Det svin slog os hver dag.
Mor ignorerede det.
Hun drak dagen væk.
Hun drak for ikke at se os.
Så vi var overladt til en alkoholiker og en galning.
Men Ali Riza lovede mig…
…at vi ville stikke af.
Han satte mig på et skib og tog alene tilbage hertil.
Han havde kun en billet.
-Hvad? -Det fortalte far mig.
I ville stikke af herfra, da I var små.
Han købte en billet til Italien for sine sparepenge.
Men han havde kun råd til en billet, og den gav han til dig.
Du er med på dem allesammen.
MEHMET MAHIR KAMACI HENRYKKER ATTER PUBLIKUM
TRE DAGE TIL DEN BERØMTE VIOLINVIRTUOS' STORE KONCERT
Tak.
Velbekomme.
Hvad sker her?
Er du faret vild?
-Jeg kommer efter dig. -Du kommer for sent.
Det er spildt ulejlighed.
Vi boede her, da vi kom til Tyrkiet.
Du beundrede udsigten til tårnet.
Den gang vidste jeg ikke, hvor rædsomt det var at beundre noget.
Det viser sig, at beundring gør blind.
Man ser ikke den grimme, egoistiske side af det, man beundrer.
Politiet jog mig væk fra tårnet i går.
Hvad?
Men det var rart.
Jeg har ikke løbet sådan længe.
Har du det helt godt?
Jeg kan ikke have det godt uden dig.
Såh?
Ulrich er her.
Efter lang tid har jeg mødt en, som overgår mig.
-Han er indbegrebet af arrogance. -Stop.
Kun jeg må kalde min mand "indbegrebet af arrogance".
Er vi enige om det?
Hvor er jeg dum.
Jeg kunne kun se mig selv.
Jeg var for blind til at se selv dig.
Det er jeg ked af.
Jeg kunne ikke skabe familiebånd.
Som barn havde jeg kun min bror at støtte mig til.
Det viser sig,
at det at være en familie kræver kærlighed, omsorg og ofre.
Familien er det smukkeste værk, sammensat af forskellige noder.
Men uden dig…
…er der ingenting.
Vel talt, Mahir.
Alt er meningsløst uden dig, Suna.
Men jeg føler mig så langt fra dig nu.
Hvor vover du at forvandle dig til ham, jeg forelskede mig i?
-Husker du sangen fra vores første date? -Selvfølgelig.
Der findes ikke en bedre sang til en første date, indrøm det.
Nej! Sig ikke, du har taget en fra orkestret med.
Jeg tør ikke kigge.
Hun er ikke fra orkestret.
Özlem!
Bravo! Kom her! Jeg har savnet dig.
Kom her! Kom så med dig!
Mahir, hun…
Hun har været hos mig hele tiden.
Ja, men hun…
Hun skal bo hos os, hvis du vil have det.
Ja tak. Men hun…
Hun har et stort talent.
Ja. Men hun stinker som en ged.
Har du ikke fået et bad?
Jeg har savnet dig.
Okay, men forsigtig. Mahir!
-Ja? -Özlem er ren nu.
-Jeg har været i bad. -Tillykke.
Tak.
Og nu skal hun i seng. Gå bare, unge dame.
-Godnat. -Godnat.
Godnat.
-Hun er sød. -Ja.
Hvad synes du?
-Er det dit værk? -Det er færdigt.
Interessant.
Det er smukt.
Bravo.
Vi lægger ud med det.
Vi skal spille det sammen.
Sammen?
Jeg tænkte, at du kunne gå på scenen.
God idé, men det kan jeg ikke.
Held og lykke.
-Det er din spøg. -Du er fantastisk. Du kan godt.
Hjælp mig for guds skyld.
Gud velsigne Dem, smukke dame.
Gud velsigne Dem.
Hvad griner I ad?
Det er ikke et rigtigt barn.
-Hvad? -Hun er så naiv.
Hvor ved I det fra?
-De har tilføjet klaver i starten. -Ja.
Jeg synes, værket er fuldendt.
Det er vist ikke kun værket, som er fuldendt.
Godt. Lad os gå i gang med det samme.
-Onkel! -Ja?
Må jeg spille med?
Du kan være koncertmester.
Özlem!
Nu skal de voksne øve. Vi spiller sammen senere, okay?
-Okay. -Her er penge, hvis nu du bliver sulten.
Okay. To, tre, fire!
-Özlem! -Hun faldt bare om.
-Özlem! -En ambulance!
-Der er sket noget med hende. -Özlem!
Slog hun hovedet?
Stræk armen, min ven.
Nej, jeg vil hjem.
-Det gør ikke ondt. -Jeg vil hjem.
Goddag. Må vi besøge patienten?
De må spørge lægen.
Lægen sagde, vi ville blive kaldt ind, men vi har ventet hele formiddagen.
Det må De tale med ham om.
Jeg vil bare se min niece.
-Hvorfor gør du det så indviklet? -Mahir.
Jeg vil bare se min niece. Det derinde er min niece!
Jeg har ret til at se hende! Hvad er problemet?
Hr. Mehmet Mahir!
Vi har ikke måttet se Özlem, så jeg er frustreret.
Det er på grund af proceduren.
Men hvorfor?
De har ikke passet på Özlem og opfyldt hendes basale behov.
Det mest basale er hendes helbred.
Nu er hun i statens varetægt.
Hvordan kunne jeg vide, hun har nøddeallergi?
Det ville De vide, hvis De havde læst papirerne.
Mappen indeholder Özlems lægejournaler, psykologiske rapporter,
endda hendes livretter.
De har åbenbart ikke læst dem.
Jeg har kigget på dem.
For at finde mit nummer, ikke?
-For at ringe og sige, De kom med hende. -Situationen var en anden.
-Hvad har ændret sig? -Alt.
-På en dag? -Min far døde i løbet af en dag.
Jeg lod alt bag mig i løbet af en dag.
Belær ikke mig om, hvad der kan ske på en dag.
Vi er her for Özlem.
Vi elsker hende og vil have, hun bor hos os.
Vi vil gøre alt for at få hende.
Det er De velkommen til.
Men lige nu er det bedst, at De bliver væk fra Özlem.
Jeg er hendes onkel.
De må lade mig se hende.
Det er umuligt, hr. Mehmet Mahir.
Fru Inci, hun er vågen.
Hun insisterer på at se sin onkel. Hun var ude af sig selv.
Hun faldt først ned, da vi lovede, hendes onkel kom. Hvad skal vi gøre?
Fint.
Hej. Du har lavet ballade igen.
Jeg kunne høre dig helt herind.
Jeg tog den med.
Min fars violin!
Engang var den min.
-Nej! -Jo. Se.
Jeg skar mine initialer her.
Din far skar sine initialer, da han overtog den.
Da det nu er din violin…
…skærer vi også dine initialer.
Værsgo.
Kan du spille på den til koncerten?
Tja, hvorfor ikke?
Far ville være glad nu.
Özlem.
Vi giver dig aldrig fra os.
Vi vil altid være hos dig.
Jeg vil tage kampen op mod alle for dig.
-Hvad sker der? Skal jeg dø? -Nej. Hvorfor siger du det?
Skal du dø?
Ingen skal dø. Behøver nogen at dø?
Far sagde noget lignende, før han døde.
-Jeg er lige udenfor, okay? -Okay.
Hun går glip af koncerten.
Hun er helt alene.
Mahir.
Vi ordner det efter koncerten. Det lover jeg.
Fru Suna, tre minutter. De må gå ind.
Jeg kommer nu.
Og din kone er så spændt, at hun er ved at få et hjerteslag.
Jeg sveder om hænderne. Mærk mit hjerte.
-Måske dør jeg af spænding. -Rolig.
-Gør som altid. -Altid?
Jeg har ikke optrådt i evigheder.
Den eneste forskel er publikum.
En lille forskel. Meget beroligende.
Nu kan jeg gå på, Mahir.
Jeg tror på dig.
Jeg elsker dig højt.
-Held og lykke. -Tak. Så går jeg.
-Hallo? -Hr. Mehmet Mahir.
-Jeg beklager, men der er et problem. -Hvilket problem?
-Özlem er væk. -Hvad mener De?
-Hvor er hun? -Hun stak af. Vi har kontaktet politiet.
Ved De, hvor hun kan være?
-Hvordan skulle jeg vide det? -Personalet er ude at lede.
Vi ringer, hvis vi hører noget.
-Og hvis De hører noget… -Så giver jeg Dem besked.
Okay.
Hvor skal du hen? Scenen er den vej.
Jeg kan ikke spille nu.
Hvad mener du?
Özlem, min niece, har brug for mig.
Vær nu ikke dum. Der er udsolgt.
Hvis ikke du spiller, ødelægger jeg din karriere!
Özlem!
Onkel.
Hvorfor forlod du mig?
Det gjorde jeg ikke. Jeg er her.
Jeg var bange for, at du ikke ville komme tilbage.
Jeg forlader dig aldrig.
Hvorfor er du så fin i tøjet?
Til koncerten.
Vi gik glip af din koncert. Hvad gør vi nu?
Det er okay. Vi behøver ikke en scene for at spille musik.
Men det var dit livs chance.
-Hvad venter du på? Løb! -Kom.
Bravo!
Tekster af: Henriette Saffron