Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Åh, Gud!
En applåd för musikerna! Dricksen lägger ni i hatten.
Tack så mycket.
En applåd för musikerna! Dricksen lägger ni i hatten!
-Spring! -Stanna!
-Vad är det som pågår? -Kom hit! Stanna!
Dottern min, du matar hunden, men du går hungrig.
Pappa, låt de stackars djuren vara. Lämna dem i fred.
-Hur mår du, pappa? -Jag mår bra.
Jag satte ett fiskben i halsen.
Pappa?
Ja, älskling?
Varför jagar de alltid iväg oss?
De är rädda.
För vilka då? För oss?
Nej, de är rädda för sig själva.
De är rädda för att inse att de är en del av samma musik.
Vad menar du?
Lyssna här.
Se på dem.
Ser du?
Alla är en melodi. Man måste bara veta hur man lyssnar.
Ursäkta mig, maestro.
Som en del av orkestern får man inte begå misstag.
Vi har övat i veckor och spelat samma stycke om och om igen.
Jag är verkligen ledsen.
Min son är sjuk. Han är på sjukhuset med sin pappa.
Jag tänkte på dem. Förlåt.
-Prioriterar du familjen? -Ja, maestro.
-Familjen kommer alltid först. -Då så.
Var med dem. Här finns ingen plats för dig.
Bra. Då fortsätter vi.
Åh, Gud!
För Guds skull, Ali Riza. Fötterna värker.
Och jag har fått utslag. Jag går som en omskuren pojke.
-Ha en fin kväll. -God natt.
God natt.
-Klarar du av att öppna? -Ja.
Okej.
Vad är det? Du väcker mig så tidigt.
Pappa.
-Vad har hänt här? -Det är från ett vulkanutbrott.
Jag trillade i vulkanen när jag räddade några andra.
-Ljug inte. -Din farbror drog upp mig.
Du sa att du fick såret i huvudet när ett plan körde på dig.
Ja, vingen lämnade ett märke här.
-Och vad hände här? -Några lejon attackerade mig.
Du skojar! Här där vi bor?
Det fanns lejon här förut. Jag och din farbror jagade iväg dem.
Var är han nu?
Hur hittar du på så svåra frågor så här tidigt på morgonen?
-Vad är det som luktar? -Nej, min menemen!
Oj, vad mycket mat!
Vem hade du tänkt ska äta all denna menemen?
Sockergrisen äter så mycket. Han blir aldrig mätt.
-Jag hämtar de andra. -Okej.
-Börja inte innan alla är här. -Visst.
Hallå!
DEN BERÖMDA VIRTUOSEN BJUDER PÅ KONSERT I KVÄLL
Ja, jävlar, Ali Riza. Du krossar våra hjärtan med din jäv…
Med din jädra musik.
-Här borta, Mahir. -Kan Mahir titta hitåt också?
Tack. Det räcker nu, va?
Bravo, Mehmet Mahir. Vilken fantastisk afton.
Ulrich Mertin kommer förbi nästa vecka.
-Gör du oss sällskap? -Gärna.
Konserten är nästan utsåld. Det blir en underbar afton.
-Vi får väl se. -Merve, min fru.
-Har ni träffats? -Jag minns dåligt.
Jo, detta är tredje gången.
-Har du träffat Suna? -Javisst.
Vi diskuterade hans konsert med Ulrich Mertin.
En berömd violinvirtuos från Berlin.
Det måste vara en stor ära att framföra hans stycken.
Ja, minsann.
Men vi börjar med mitt.
-Det visste jag inte. -Jag gillar överraskningar.
Ni har tur, Suna. Er man har en unik talang.
Det är jag som har tur. Jag vore ingenting utan min fru.
Då så.
-Skål. -Skål.
Jag visste inte det heller.
Ditt stycke, som du nämnde. Jag ser fram emot att få höra det.
-Jag har haft mycket att tänka på. -Det har du alltid.
Du vill alltid vara störst och bäst, va?
Mehmet Mahir Kamaci…
Inte nu, Suna.
Gå du. Jag kommer sen.
Nämen.
Viktig konsert, va?
Vill du gratulera mig?
Jag tog med det här.
Jag hade samma foto.
Jag rev itu det.
Behåll det, du.
Du har vuxit upp.
Du har blivit gammal.
Jag har försökt kontakta dig, men…
-Vad är din ursäkt? -Det är ingen ursäkt.
Italien är långt bort.
Jag kan knappt lämna bostadskvarteret. Hur ska jag kunna lämna landet?
Men du har lyckats.
-Min bror är en framstående violinist nu. -Violinvirtuos.
Vad gör du här?
Du har en brorsdotter vid namn Özlem.
Hon är åtta år och så näsvis.
Hennes mamma dog vid förlossningen.
Vi har inte varit lyckliga sen dess.
Hon är smart, precis som du var när du var liten.
-Hon spelar fiol… -Vad gör du?
Pratar du om din dotter efter 32 år som om ingenting har hänt?
"Ni är så lika. Hon påminner om dig."
Jag hoppas att du inte sätter henne på ett fartyg och försvinner igen.
-Det gjorde jag inte. -Jo, det gjorde du.
Jag gjorde allt på egen hand.
Så…
…sök inte upp mig så här långt efteråt och prata med mig om familjen.
Mehmet!
Jag är döende.
Läkarna har rått mig…
…att få behandling på en gång.
Och sen leva mina sista dar.
Jag är inte rädd för döden.
Men Özlem…
Hon har ingen när jag är död.
Bara sin farbror.
För mig dog du för länge sen.
Jag har ingen bror eller brorsdotter.
Suna.
-Jag träffade Ali Riza. -Vem då?
Min storebror.
Vi träffades förut.
Och han heter Ali Riza.
Och det får jag veta först nu.
Han har förändrats.
Bara hans ögon är desamma.
Och hans ärr, antar jag.
Han tittade på mig på samma sätt.
På samma sätt som när han övergav mig.
Sch, nu räcker det!
Folk sover. Var tysta.
Åh, är det cowboyen som talar? Okej, sheriffen! Vi ska vara tysta.
Du vill att det ska vara lugnt och fridfullt här.
-Du blir alltid så packad. -Än sen, då?
Vad är det?
Ali Riza?
-Mår du bra? -Jadå, jag mår bra. Det är ingen fara.
Du mår inte alls bra. Du hostar som bara den. Jag tar den där.
-Krya på dig. -Bättre nu?
-Mår du bra, pappa? -Ja.
Pappa, du blöder ur munnen!
Ali Riza!
Vad tittar ni på? Ring en taxi!
Gråt inte, älskling.
Hallå? Ja, vi väntar ute på gatan.
Skynda!
Pappa! Du ska väl inte dö?
Ja, skynda!
Ja, vi väntar ute på gatan.
Jag ska inte dö, älskling.
Jag finns alltid vid sin sida.
Varje gång du tar ett andetag,
gör jag det också.
Varje gång vinden blåser,
stryker jag dig i håret.
Varje gång det regnar, kysser jag din kind.
Varje gång du rör marken, håller jag din hand.
Varje gång du spelar fiol,
lägger jag huvudet på din axel.
Jag lyssnar alltid.
Jag lyssnar alltid när du spelar fiol.
Prata med mig.
Bli inte tyst.
Jag finns alltid vid din sida.
SOCIALTJÄNSTEN BARNOMSORGEN
Myndigheterna tar hand om henne tills vidare.
Ni får hälsa på Özlem på besöksdagar, men inte mer än så.
-Cowboy? -Nämen!
Nu är hjärtegrynet här också.
Kom hit, Özlem.
Özlem, fröken Inci är här…
Hon är här…
Hon…
Du ska följa med oss, Özlem.
-Om ni ändå inte sa det så… -Ja.
-Vart då? -Till ditt nya hem.
Jag vill inte ha ett nytt hem. Det här är mitt hem. Jag stannar här.
-Men Özlem… -Jag känner inte dig!
-Försvinn härifrån! -Lugna ner dig.
-Vi lugnar ner oss och kommer tillbaka. -Okej.
-Vem tror hon att hon är? -Du, nu räcker det. Följ med här.
-Släpp mig! Vad håller du på…? -Kom nu!
Inci, hon är så där.
Finns det inget annat sätt?
Jo, hennes farbror kan bli hennes förmyndare.
Annars tar myndigheterna hand om henne.
Hennes farbror?
Ja, det står så. Känner ni inte till honom?
Hennes bortgångne far nämnde en bror, men…
-Har de skrivit nåt om konserten? -Ja, en del.
"En av landets mest exceptionella violinvirtuoser,
Mehmet Mahir Kamaci, och hans orkester förnöjde publiken förra veckan.
Medan orkestern flöt fram lika vackert som Nilen,
gjorde Kamaci sitt bästa för att sticka ut.
Hans attityd är hans största hinder mot att bli en exceptionell musiker."
-Vem skriver det? -Arti Sanat.
Det är uppenbarligen en inkompetent och misslyckad musiker.
Det är ett vanligt problem. De ger sig alltid på kreativa människor.
Spring inte! Golvet är halt.
Spring inte!
In här, Özlem.
-Välkomna. Sätt er. -Tack.
-Hej. -Hej.
Vi är vänner till er bror Ali Riza.
Vi är inte helt främmande. Vi är också instrumentalister.
-Jag är musiker, inte instrumentalist. -Ja, vi kallas så ibland också.
Vad vill ni?
Vi vet inte hur vi ska berätta det här för er.
Säg att hans bror har dött.
För Guds skull, Cowboy! Du kan inte bara säga det rakt ut.
-Du visste ju inte vad du skulle säga. -Tyst!
Ursäkta, han är så burdus.
Jag beklagar. Ali Riza har gått bort.
Okej.
Om det är allt ni har att säga…
Vi vill faktiskt be er om en sak.
Vad då?
Ali Riza hade en dotter, Özlem.
Hon är åtta, och socialtjänsten har tagit henne.
De sätter stackaren på ett barnhem om inte ni tar hand om henne.
Så vadå?
Ska jag ta hand om ett barn som jag inte har känt till förrän nu?
Nej, så menade vi inte.
Vi tar hand om henne. Vi ser henne som vår.
Men de ger oss inte henne eftersom vi inte är släkt.
-Men som hennes farbror skulle ni… -Ska jag ge henne till er?
Mina herrar, ni ber mig att begå ett brott.
Det är för Özlems skull.
Vi är inga främlingar. Vi har känt henne hela hennes liv.
Vi ser henne som vår dotter.
Jag har inte tid för det här. Jag har mycket att göra.
Döm mig inte, Suna.
-Jag känner henne inte. -Det är din brorsdotter.
Nej, hennes pappa övergav mig för många år sen.
Och det vill du ska gå ut över den lilla flickan?
-Fint… -Ska jag ta hand om ett barn?
Inser du vilket ansvar det är?
Ingen förväntar sig att du adopterar henne.
Hon har förlorat sin pappa, men de vill ta hand om henne.
Hon har det bättre på ett barnhem. De kan inte ens ta hand om sig själva.
Hur ska de kunna ta hand om ett barn?
Jag har en konsert som väntar.
Ja, såklart. Det glömde jag. Gör du som du vill, Mehmet Mahir. Okej?
Jag lägger mig inte i.
Men du ska veta att det finns saker som är viktigare än dig och din musik.
Till exempel en ensam flicka.
LÄNGD: 124 CM, VIKT: 22,5 KG – NÖTALLERGIKER
Grattis, Özlem!
-Behöver jag göra nåt mer? -Det var allt.
-Hon har tur som har en farbror som er. -Tack.
Jag visste att ni skulle komma!
-Självklart! Vi skulle inte lämna dig här. -Kom hit!
Gud välsigne er, Mehmet. Vi kan inte tacka er nog.
Ingen orsak.
Kom gärna förbi puben ikväll.
Tack, men jag har redan ödslat mycket tid. Jag måste repetera. Ha en bra dag.
Mehmet Mahir.
Ja?
Behåll den här mappen.
Mitt nummer står där. Ring mig ifall ni har några frågor.
Vi hälsar på snart ändå.
Hälsar på?
Ja, för att se att Özlem har det bra där hon bor.
Det är praxis.
Ni kan helt klart erbjuda henne det bästa hemmet,
men vi måste göra ett hembesök innan vi avslutar ärendet.
-Javisst. Tack så mycket. -Ingen orsak.
-Ha en bra dag. -Detsamma.
Ni är inte hennes förmyndare än. Uppföljningen inleds när hon flyttar in.
Och då gör de ett hembesök, som kan ske utan förvarning.
Varför då?
Ni blir barnets förmyndare först när ni uppfyller kraven.
Kalla mig inte för "barnet". Jag har ett namn.
-Säg inte emot, hjärtegryn. -Jag gör som jag vill.
-När hälsar de på? -När som helst den närmaste månaden.
Månaden?
-Så jag tar hand om henne i en månad… -Jag skulle kunna undersöka saken.
Jag kan se om de kan komma tidigare. Vad säger ni om det?
-Ja, gärna. -Det skulle vara väldigt bra.
-Ha en bra dag, Berna. -Detsamma. Vi ses.
Då var det dags.
Kom nu.
Följ med in.
Jag vill åka hem.
Du hörde advokaten. Du bor med mig tills saken är löst.
Det struntar jag i. Jag vill hem.
Jag går in.
Följ med om du vill.
Jag gjorde som du sa.
-Jag hämtade henne från socialen. -Hon måste vara så glad.
Jag är inte så säker på det.
-Är det där hon? -Ja, uppenbarligen.
Vad gör hon här?
Socialen har överlämnat henne till mig.
De gör hembesök, och därför stannar hon här ett tag.
Hej.
Jag heter Suna. Och du…?
-Özlem. -Özlem.
Trevligt att träffas.
Ta det lugnt. Får jag sitta här?
-Vad gör du? -Jag väntar på en taxi.
Jaha. Det är inte så många taxibilar ute just nu.
Bara så att du vet.
Vänta där inne om du vill.
Jag kan laga lite mat ifall du är hungrig.
Om du fortfarande vill åka sen, så lovar jag att ringa en taxi.
Du bestämmer.
Jag ville ta lite frisk luft.
Tvingar de dig att stanna här?
-Jag bor här. Det är inget tvång. -Varför har du ett larm, då?
Kan vi komma överens om en sak?
Om du slutar trilskas, ser jag till att du kommer hem så fort som möjligt.
Okej. Det är bättre än ingenting.
Då säger vi så.
Var ska jag sova? Jag ska väl inte sova på soffan?
Ta med dina saker.
Gå upp på övervåningen.
Min fiol!
Nu kan jag somna.
-God natt. -God natt.
-Är det sant? -Ja.
Då har jag en fråga till dig.
Vad är din favoritmat? Tänk efter innan du svarar.
Det är ingenting att tänka på. Bönor med ris!
-Jaha. -Pappa lärde mig hur man lagar det.
Vi la bönorna i blöt, men sen glömde vi dem där.
Åh, nej!
Då växte det ett träd mitt i köket.
-Ett bönträd! -Nu överdriver du väl?
Vi åt bönor med ris i ett helt år.
Det låter tufft. Hoppas att du gillade det.
-Vad är det för oväsen? -God morgon.
Jag och Özlem fixar frukost.
Kan ni göra det lite tystare?
Det blir ingen bra dag om jag inte är utvilad.
Absolut.
Tack.
Mahir!
-Hallå? -Hej.
Hej, Berna.
Jag söker Mehmet Mahir. Det gäller hans brorsdotter.
Okej.
Han är upptagen. Brådskar det?
Jag försökte boka in ett besök från socialtjänsten,
men det är en känslig fråga.
Det skulle kunna skapa besvär för Mehmet Mahir.
Vi kan lämna tillbaka barnet till myndigheterna om ni vill.
Jag förstår, men…
Vi har bestämt oss för att Özlem ska bo med oss.
Hur gör vi för att få vårdnaden om henne?
-God afton. -Får vi en intervju?
-Får man ta en bild? -Välkommen.
Några kommentarer?
-Hej. Kul att se er. God afton. -Tack.
Vad gör vi här? Jag borde inte ha följt med.
Se bara på mina kläder. Det är inte alls min stil.
Dina kläder är jättefina. Tycker du inte att det är fint här?
Jag följer inte med in. Min farbror gillar ändå inte mig.
Varför säger du så?
Han kallar mig för "barnet" och ser mig aldrig i ögonen.
Han pratar inte med mig.
Han blir stressad när han arbetar. Och nästa vecka har han en viktig konsert.
Det beror inte på dig.
Hur länge har ni varit gifta?
I fjorton år.
Vad länge.
-Varför har ni inte barn? -För att…
Han ville ha ett, men inte jag. Sen ville jag ha ett, men inte han.
Och när både ville ha ett, gav Gud oss inte ett.
Vi kommer att bli sena. Kom, så går vi in. Det blir kul.
Ge en applåd för musikerna och stoppa dricksen i hatten!
Var så snälla, ni välklädda damer och herrar.
-Fram med plånböckerna! -Ursäkta.
-Hur kom du in? -Släpp mig!
-Özlem. -Ut härifrån.
-Jag är här för min farbror. -Ursäkta.
-Kom hit, Özlem. -Jag är hemskt ledsen.
Mår du bra?
Jag ber om ursäkt.
När lämnade du bordet?
-Vad gör hon här? -Skulle jag ha lämnat henne ensam hemma?
Se till så att hon inte skämmer ut oss mer.
Tack.
Kom, så tvättar vi händerna.
-Mehmet Mahir? -Ja, hej.
-Gratulerar. Lika bra som alltid. -Tack så mycket.
Jag önskar er all lycka.
-Det var goda nyheter. -Vad var det?
Att er brorsdotter ska bo med er. Suna berättade det i telefon.
Jag tycker att det är ett bra beslut. Det blir bäst så för barnet.
Då får hon växa upp i ett kärleksfullt hem.
Ring mig när det passar, så sköter jag resten. Smaklig måltid.
Tack. Trevlig afton.
Jättebra, men jag ska visa dig en sak. Om du håller så här…
Då så. Sov så gott.
-Ska vi stoppa undan fiolen? -Nej.
Okej.
Som du vill.
-Sov så sött. -God natt.
God natt.
Skål.
När spelade du piano senast?
Är du full?
Pianot är en stor och meningslös möbel mitt i vårt vardagsrum.
Jag går och lägger mig. God natt.
-Du har pratat med advokaten. -Ja, jag skulle berätta det.
Men istället gick du bakom min rygg.
Det gjorde jag inte alls. Men jag ville inte att hon skulle flytta.
Oavsett vad de där männens avsikter är,
hur tror du att de ska kunna ta hand om Özlem?
Hon är för ung för att sjunga och tigga på gatan.
Jag ville göra henne glad.
Nej, du ville göra dig själv glad.
-Förlåt? -Suna.
Du har en tomhet inom dig.
Och du vet inte hur du ska fylla den.
Utnyttja inte barnet.
Så du vet att jag är tom på insidan?
Toppen.
-Berätta exakt vad du menar. -Gärna.
Du är en bortskämd ambassadörsdotter som inte förverkligade sina musikdrömmar.
Hon är ett infall som du klamrar dig fast vid. Precis som det här pianot.
Dina infall är så viktiga för dig att hela ditt liv kretsar kring dem.
Dina vänner, din familj, mig…
Till och med pianot, ditt livs mening.
Du kom över dem. Vad händer när du är klar med henne?
Ska vi se barnet samla damm i ett hörn?
Du har rätt.
Jag har kommit över allt det.
Men också mycket annat som du glömde att nämna nu.
För din skull.
Jag anpassade mitt liv efter din karriär.
Jag slutade spela piano, och det trodde jag inte om mig.
När jag spelade, såg människor dig istället för mig.
De lyssnade på mig men hörde dig.
Du anar inte hur hemskt det är att leva i din skugga.
Du nöjer dig med att vara ensam.
Du står inte ut med nån annan än dig själv.
Hallå?
Möte?
Ulrich Mertin?
Nej, det har jag inte glömt.
Jag är på väg.
Okej.
Okej, tack.
Jaha… Du är förstås här.
Vad gör vi med dig nu?
Ursäkta att jag är sen.
Ja, vi märkte det.
-Är det er dotter? -Min brorsdotter.
Hej på dig, unga dam. Oj, spelar du också fiol?
Han undrar om du spelar fiol.
Nej, hon bär den bara med sig. Den var hennes pappas.
Ja, det gör jag.
Hon säger att hon kan spela.
-Hur kan du spela på nåt så stort? -Jag kan det. Skulle jag ljuga?
De vuxna ska prata affärer nu. Sätter du dig där borta?
-Kan vi låtsas att hon inte existerar? -Vi kan göra ett försök.
Konserten är utsåld. Det kommer att bli en toppenkväll.
Äntligen pratar vi om projektet.
Ni vill visst inleda konserten med ett eget stycke.
Ja, ifall det går bra.
Jag är tysk. Jag gillar inte ändringar i sista minuten.
-Är det ert första stycke? -Ja.
I så fall vill jag lyssna på det innan jag bestämmer mig.
Ja, vi börjar repetera tillsammans imorgon.
Vi skulle kunna börja idag.
Han är trött efter resan. Låt honom vila idag.
-I så fall ses vi på repetitionen imorgon. -Ja, det gör vi.
Vi ses då.
Prick klockan tio.
Givetvis.
Idiot.
Hallå.
Hej då.
-Leyla. -Välkommen, maestro.
-Dela ut de här. Vi ska spela det här. -Vad är det?
Mitt stycke.
-Har ni skrivit ett stycke? -Ja, skulle jag inte kunna göra det?
Nej, men det kommer så plötsligt. Jag hade ingen aning om det.
Vi ska lära oss det till imorgon. Då repeterar Ulrich med oss.
Ja, i så fall…
-Är hon vår nya violinist? -Nej, det är hon inte.
-Vad gör du på scenen? -Jag kan också spela.
Du får inte plats.
Sätt dig där nere. Vi åker efter repetitionen.
Jag behöver inte spela musik på en scen.
Då så.
ROSTADE KIKÄRTOR NÖTTER – MANDLAR
Vad söt hon är. Titta bara.
Det här är min plats. Du får inte tigga här.
-Jag tigger inte. -Inte? I så fall behöver du inte pengarna.
Ge hit dem! Det är mina pengar!
Försvinn! Och kom inte tillbaka.
-Ge mig mina pengar! -Släpp mig, ditt sattyg!
Ge mig pengarna!
-Vad är det som pågår här? -Hon tog mina pengar!
Hon bet mig. Håll koll på snorungen.
Gå och hämta fiolen.
-Men… -Nu.
-Jag beklagar. -Gud välsigne dig.
Annars hade jag läxat upp henne.
Plocka upp den.
Kom nu.
-Ta på dig säkerhetsbältet. -Jag har gjort det.
Hon har ingen riktig bebis. Det är bara en docka.
Du får inte slå henne för det.
-Jag tjänade pengar när jag spelade. -Varför behöver du pengar?
-Jag var hungrig, jag ville ha mat. -Då får du säga det till mig.
Du lyssnar inte på mig.
Använd gaffeln, du.
Inte gott?
Var är Suna? Hon lagade god mat.
Ät inte, då.
Kommer hon tillbaka?
Det vet jag inte.
Stack hon på grund av mig?
Nej, på grund av mig.
-Vi beställer nåt annat. -Det behövs inte.
Jag ska äta upp. Det är som pasta. Tack.
Så du vet hur man tackar folk?
Okej. Varsågod.
Jag måste jobba idag.
Gå och lägg dig efter middagen.
Jag går inte och lägger mig så här tidigt.
-När somnar du, då? -Vid midnatt eller innan solen går upp.
Det beror på jobbet.
Vi brukade komma hem från puben precis innan solen gick upp
om vi hade en stor spelning.
Annars runt midnatt eller ett på natten.
Okej.
Du får titta på tv om du inte kan sova. Jag går upp och jobbar.
Ät du din mat.
RINGER SUNA
God morgon.
Brännmärket som pappa berättade om. Det var sant att du också har ett.
-Berättade han om det? -Ja. Det var ett vulkanutbrott.
Vad var det, sa du?
Pappa föll ner i vulkanen, men du räddade honom.
-Gjorde jag? -Och han fick ett plan i huvudet.
Vet du vad? Jag fick också det planet i huvudet.
-Ni har båda så många ärr. -De läker med tiden.
De känns inte längre.
-Gör det ont när jag rör det? -Nej.
Bara när jag tänker på det.
-Vad är det som luktar? -Nej, min menemen!
Så där!
-Hur smakar det? -Jättegott.
Är det dagens tidningar?
Jag antar det.
Nu kan du läsa tidningen medan du äter frukost.
Det får vi prova.
"Fetaosten som skapade krisen mellan de två länderna har meddelat
att den är beredd att göra sig av med körsbärssylten om så behövs.
Som motreaktion vill oliverna…"
Det går visst inte. Försök du.
Okej.
"Akut…
Akut…
…mottagning…
Akutmottagningen."
-Går du i skolan? -Nej.
Pappa lärde mig, men jag har glömt. Han lärde mig multiplikationstabellen.
-Vad är i så fall sju gånger åtta? -Sjuttioåtta.
Vi får ta och jobba på den.
-Ska du repetera idag? -Ja, det ska jag.
-Då följer väl jag med? -Ja, ingen kan passa dig.
-Ska jag gå och byta om? -Gör det.
-Vad tycks? -Inte illa, men det har sina brister.
-Vem har inte det? -Det är sant.
Människor försöker rätta sina brister, men det är inte poängen.
Stycket väcker inte några känslor. Lös det till nästa repetition.
Okej? Vi ses.
Vi ses då.
Livet är så trist.
-Vad sa du? -Strunt samma.
Kom, vi ska gå.
-Har vi tid? -Ja, till ikväll.
Så bra. Börja köra, kaptenen. Jag visar vart vi ska åka.
Gasen i botten!
Hallå! Så där håglösa kan ni inte vara. Då kommer ni att bli ruinerade.
Välkommen, hjärtegrynet. Vilken överraskning!
Jag sa ju att jag skulle komma.
Älskling! Som vi har saknat dig.
-Välkommen, Mehmet. -Tack.
-Du har fått större mage, sockergrisen. -Tycker du?
Nu är det slut på småpratet. Sätt igång och jobba.
Vi vill inte gå hungriga. Plocka upp era instrument.
Ja, kom igen.
Farbror, stå inte bara där. Ta upp fiolen.
Skynda. Publiken är på väg härifrån.
Hur går melodin?
Och två, tre, fyr…
En applåd för musikerna! Dricksen lägger ni här.
Fel ton.
Nej, polisen är här. Spring!
-Jag pratar med dem… -Spring!
Spring!
Stanna!
Bra lubbat, sockergrisen.
Ja, det var det…
Min farbror spelar fiol på en scen. Där är det ingen som jagar honom.
Att spela på gatan är inte samma sak.
Du glömde bort oss när du träffade honom.
-Ja. -Inte alls, sockergrisen.
Jag kommer hem igen när advokaten är klar med ärendet.
Eller hur?
Visst.
Varför är du så butter? Drick ditt te nu.
Jag är inte butter.
Vi har saknat Özlem. Vad kul att du tog med henne hit.
Jag åker tillbaka med Özlem.
-Vad menar du? -Jag har pratat med Inci.
Jag tar med henne dit ikväll.
Varför då?
Jag kan inte ge henne den familj hon behöver.
Jag vet inte vad en familj är.
Så hur ska jag lära ett barn det?
Och ni har inte råd.
Ni har inte råd att betala för hennes utbildning.
Det är sant, vi har inte råd.
Hon försökte ta pengarna ur hatten, men det tillät jag såklart inte.
Så jag sa: "Ge mig mina pengar! De är mina!" Och då…
Men hon sa bara åt mig att försvinna.
Och vet ni vad?
Hon kallade mig för "sattyg" och kastade av mig från ryggen.
Så jag bet henne i armen.
Det var roligt.
SOCIALTJÄNSTEN BARNOMSORGEN
Gå inte, pappa.
God morgon.
-Är det menemen? -En god en dessutom!
Med friterat bröd till.
Jag och din pappa brukade göra det, men det var länge sen nu.
Dukar du?
Använd inte tidningen den här gången.
Det finns bordsunderlägg i understa lådan.
Ja, där.
Okej.
Kan du svara?
-Hur gör jag det? -Dra åt höger.
Och tryck på högtalaren. Bra jobbat!
Hej, Mehmet Mahir. Inci här från socialtjänsten.
Du skulle komma hit med Özlem igår. Är allting bra?
Det passar inte så bra just nu. Kan vi höras senare?
Du sa att du skulle komma hit med Özlem idag.
Inci…
Özlem!
-Hallå? Är ni där? -Özlem!
Özlem!
Mehmet Mahir, vad är det som har hänt?
-Özlem är borta. -Va?
-Skulle inte hon till barnhemmet? -Vad håller ni på med?
-Jag åkte dit, men… -Men vadå?
Jag kunde inte lämna henne. När de ringde, överhörde hon samtalet och rymde.
-Vart kan hon ha tagit vägen? -Var bara lugn. Vi hittar henne.
Hon måste vara hemma. Var annars?
-Ja. -Eller hur?
-Hej, har ni sett Özlem? -Nej.
-Inte? Kolla där inne. -Okej.
Özlem!
Var är du?
Özlem!
-Inte här. -Hon är borta.
Var kan hon vara?
-Tog hon fiolen med sig? -Ja.
-Då kanske jag vet var hon är. -Då åker vi dit.
Så du kan spela fiol.
Jag sa ju det.
Vad var det för melodi?
Vet inte.
Pappa sa jämt: "Alla är en melodi.
Den som vet hur man ska titta på människor hör deras melodier."
Var det din melodi?
Nej.
Det var din.
Du skrämde mig.
Gör inte om det, okej?
Okej.
Rym inte bara för att du saknar oss.
Säg bara till så kommer vi.
Och vi umgicks väl igår?
-Skulle jag nånsin rymma? -Nej.
Skulle jag lämna er? Jag som älskar er.
Och vi dig, men du skrämde oss, hjärtegrynet.
Jag var tvungen att springa med min stora mage. Visste du det?
Pappa dog när vi var små.
Och mamma gifte om sig.
Det kräket slog oss varje dag.
Mamma låtsades inte om det.
Hon drack istället.
Hon drack för att slippa se oss.
Så en alkoholist och en dåre ansvarade för oss.
Men Ali Riza lovade mig…
…att vi skulle rymma.
Men han satte mig på ett fartyg och kom tillbaka hit ensam.
Han hade bara en biljett.
-Va? -Pappa berättade jämt om det där.
Om att ni ville rymma härifrån när ni var små.
Han köpte en biljett till Italien med pengar som han hade sparat ihop.
Men han hade bara råd med en biljett och gav den till dig.
Du är med på allihop.
MEHMET MAHIR KAMACI FÖRNÖJER PUBLIKEN IGEN
TRE DAGAR KVAR TILL DEN BERÖMDA VIOLINVIRTUOSENS KONSERT
Tack.
Hoppas det smakar.
Vad är det här?
Har du gått vilse?
-Jag tänker hämta dig. -Det är för sent.
Du borde inte ha kommit.
Vi bodde på hotell när vi kom till Turkiet.
Du beundrade vyn över tornet.
På den tiden visste jag förstås inte hur fruktansvärt det var att beundra nåt.
Man blir förblindad av det man beundrar.
Man ser inte de dåliga och själviska sidorna av det man beundrar.
Polisen jagade iväg mig från det där tornet igår.
-Va? -Men det kändes bra.
Det var länge sen jag sprang så.
-Mår du bra? -Inte utan dig, Suna.
Jaså?
Den där Ulrich är här.
Det var länge sen jag träffade nån som är värre än mig.
-Han är arrogansen själv. -Bara jag får kalla min man för det.
Är vi överens om det?
Vad dum jag är.
Jag såg ingen annan än mig själv. Jag var förblindad. Jag såg inte ens dig.
Förlåt mig.
Jag kunde inte skapa en familj.
Som barn var det bara min bror som fanns där för mig.
Och det visade sig…
…att en familj kräver kärlek, omsorg, hängivenhet och uppoffringar.
En familj är det vackraste av stycken, och den består av olika toner.
Men utan dig…
…finns ingenting.
Fint sagt, Mahir.
Allt är meningslöst utan dig, Suna.
Jag känner mig inte nära dig längre.
Hur har du mage att nu vara den man som jag förälskade mig i?
-Minns du musiken på vår första dejt? -Ja, självklart.
Inget passar bättre på en första dejt. Det måste du medge.
Nej, säg inte att du tog med nån från orkestern.
-Jag vill inte se. -Ingen fara. Hon är inte från orkestern.
Özlem!
Bravo! Kom hit! Som jag har saknat dig.
Hit med dig!
-Vilken tjej… -Hon har varit med mig hela tiden.
-Ja, men hon… -Hon bor med oss om du vill det.
-Ja, men hon… -Jag vet, hon är begåvad.
Ja, men hon stinker nåt oerhört.
Har du inte fått ett bad?
Jag har saknat dig.
Ja, men var försiktig.
-Mahir! -Ja?
Nu är Özlem ren.
Jag har badat.
-Var det skönt? -Ja tack.
Och nu är det läggdags. Se så, unga dam.
-God natt. -God natt.
God natt.
-Vad söt hon är. -Verkligen.
Vad tycker du?
-Är det ditt stycke? -Det är klart.
Intressant.
-Det är vackert. -Bra.
Det är öppningsstycket.
Vi ska spela tillsammans.
-Tillsammans? -Jag vill ha dig på scen med mig.
Det är en bra idé, men jag kan inte.
Lycka till.
-Du måste skämta. -Du är jättebra. Du klarar det.
Hjälp mig, snälla.
Jag ber. Gud välsigne er, vackra dam.
Gud välsigne er.
-Varför skrattar ni? -Det där är inget riktigt barn.
-Va? -Hon är så naiv.
Hur vet ni det?
-Ni har lagt till piano i början. -Ja.
Jag anser att stycket är komplett.
Det verkar som att stycket inte är det enda som har kompletterats.
Okej, då börjar vi repetera.
-Farbror! -Ja?
-Får jag spela med er? -Ja, du kan vara konsertmästare.
Özlem.
De vuxna ska repetera nu. Vi spelar tillsammans sen, okej?
-Okej. -Här har du pengar ifall du är hungrig.
Okej.
Två, tre, fyr!
-Özlem! -Hon bara kollapsade.
-Özlem! -Ambulans!
-Det har hänt henne nåt. -Özlem!
Slog hon i huvudet?
-Här, ge mig din arm. -Nej, jag ska hem.
-Det gör inte ont. -Jag ska hem.
-Hej. När får vi gå in till henne? -Prata med läkaren.
Han sa att vi skulle bli kallade, men det har vi inte blivit.
-Prata med honom, snälla. -Om vadå? Det är min brorsdotter.
Varför ska det vara så komplicerat?
Mahir.
Jag vill bara hälsa på min brorsdotter!
Jag har rätt att träffa henne. Vad är grejen?
Mehmet Mahir!
Vi har inte fått träffa Özlem på hela morgonen.
Jag vet. Det är praxis.
Varför då?
Ni har inte lyckats tillgodose Özlems grundläggande behov,
inte minst vad gäller hennes hälsa, och därför tar myndigheterna över nu.
Hur skulle jag känna till allergin?
Det hade ni gjort om ni hade läst i hennes mapp.
Där fanns hennes journaler,
utlåtanden från psykologer och uppgifter om vad hon gillar att äta.
-Men ni har inte tittat i den. -Jo, en gång faktiskt.
För att ni behövde mitt nummer, va? Ni ringde och ville ha henne tillbaka.
Jag var tvungen.
-Vad har förändrats? -Allting, Inci.
-Inte på en dag. -Min far dog på en dag.
Jag lämnade allt bakom mig den dagen.
Påstå inte att ni vet vad som kan förändras på en dag.
Vi är här för Özlems skull. Vi älskar henne och vill ha henne hos oss.
Vi gör vad som än krävs.
Ni gör förstås som ni vill.
Men just nu är det bäst om ni håller er borta från Özlem.
Jag är hennes farbror. Ni måste låta mig träffa henne.
Det går tyvärr inte.
Inci, hon har vaknat nu.
Hon vill träffa sin farbror. Hon fick ett utbrott.
Hon lugnade ner sig när jag sa att det gick bra.
Hur ska vi göra?
Låt gå.
-Hej. Så du har fört oväsen igen. -Jag hörde er hela vägen in hit.
Jag tog med den här.
-Min pappas fiol! -Den var min förut.
-Nä! -Jo, titta.
Jag ristade in min initial här.
Sen ristade din pappa in sin när han fick den.
Eftersom den är din nu…
…borde vi rista in din initial.
Här.
Kan du spela på den på konserten?
Ja, om du vill.
Det skulle göra pappa glad också.
Özlem.
Vi lämnar aldrig dig. Vi kommer alltid att finnas vid din sida.
Jag är redo att kämpa för dig.
-Hur så? Ska jag dö? -Nej, varför säger du så?
Ska du dö?
Ingen ska dö. Måste nån dö?
Pappa sa nåt liknande innan han dog.
-Jag väntar utanför. -Okej.
SOCIALTJÄNSTEN BARNOMSORGEN
Hon får inte se konserten.
Hon är alldeles ensam.
Mahir.
Vi reder ut det där efter konserten.
-Suna, tre minuter. Varsågod att gå in. -Jag kommer på en gång.
Dessutom är din fru så spänd att hon snart får en hjärtattack.
Jag svettas om händerna. Känn på min puls!
-Tänk om jag dör av spänningen. -Lugna ner dig.
-Gör som du alltid brukar göra. -Alltid? Jag har inte uppträtt på länge!
-Den enda skillnaden är publiken. -Den enda? Det låter betryggande.
Nu kan jag gå.
Jag litar på dig.
Jag älskar dig.
-Lycka till. -Tack. Då går jag nu.
-Hallå? -Hej, Mahir.
-Ursäkta. Det har uppstått ett problem. -Vad har hänt?
-Özlem är borta. -Vad menas?
-Var är hon? -Hon har rymt. Vi har ringt polisen.
-Vet ni var hon kan vara? -Hur ska jag veta det?
Personalen letar efter henne.
Vi hör av oss om vi hör nåt.
-Och om ni hör nåt… -Då hör jag av mig.
Okej.
Vart ska du? Scenen ligger ditåt.
Jag kan inte spela just nu.
-Vad menar du? -Özlem, min brorsdotter, behöver mig.
Fåna dig inte. Lokalen är fullsatt. Din karriär är över om du inte spelar!
Över, Mehmet Mahir!
Özlem!
Farbror.
Varför lät du mig gå?
Det gjorde jag inte. Se, jag är ju här.
Jag var rädd att du inte skulle komma tillbaka.
Jag lämnar dig aldrig.
Vad fin du är. Varför har du de där kläderna?
De är till konserten.
Nej! Vi har missat din konsert! Vad gör vi nu?
Det gör inget. Vi behöver inte en scen för att spela.
Det var ju ditt livs chans.
-Vad väntar du på? Spring! -Kom.
Bravo!
Undertexter: Viktor Hessel