Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
О боже!
Оплески музикантам,
а гроші в капелюх!
Дякую, пані!
Оплески музикантам, а гроші в капелюх!
-Біжи! -Стійте, ідіть сюди!
-Що відбувається? -Сюди! Зупиніться!
Люба донечко, ти погодувала собаку, а сама лишишся голодна.
Тату, залиш бідних тварин у спокої. Хай собі будуть.
-З тобою все добре, тату? -Усе гаразд.
Подавився риб'ячою кісткою.
Тату?
Так, моє золотце?
Чому вони завжди ганяються за нами?
Бо вони бояться.
Кого? Нас?
Ні, вони бояться самих себе.
Бояться усвідомити, що вони належать до тієї ж музики.
Ти про що?
Послухай.
Поглянь на них.
Бачиш?
Кожна людина - це мелодія.
Треба просто вміти слухати.
Пробачте, маестро.
Якщо ти частина цілого, партачити не можна.
Ми тижнями репетируємо, граємо той самий уривок знову й знову.
Мені дуже шкода.
Мій син захворів.
Він у лікарні з татом.
Я думала про них, пробачте.
-Для тебе сім'я головне? -Так, маестро.
Сім'я найголовніше.
Гаразд.
Тоді йди до своєї сім'ї.
Тут тобі не місце.
Так. До роботи.
Господи!
Заради бога, Алі Різо. У мене ноги відвалюються!
І поглянь, у мене висип! Я ходжу як обрізаний хлопчак.
-Доброї ночі. -На добраніч.
На добраніч.
-Зможеш відчинити двері? -Так.
Гаразд.
Що коїться? Так рано мене будиш.
Татку?
Як це сталося?
Це сталося під час вибуху вулкану.
Я впав у вулкан, рятуючи людей.
Не бреши, тату!
Твій дядько мене витягнув.
Ти казав, що рана в тебе на голові через те, що в тебе врізався літак.
Його крило залишило слід, бачиш?
А це що сталося?
На мене напали леви.
Не може бути. У нашому районі?
Колись у нашому районі були леви.
Ми з дядьком їх прогнали.
Де тепер мій дядько?
Як тобі спадають на думку такі складні питання рано вранці?
Що це за запах?
Це менемен!
Овва, лише подивися на цю їжу!
Люба, хто з'їсть увесь цей менемен?
Ласолюб багато їсть, ніколи не наїсться.
-Я піду покличу хлопців. -Добре.
-Не їж, поки нас не буде. -Добре!
Гей!
ВІДОМИЙ ВІРТУОЗ ДАЄ СЬОГОДНІ КОНЦЕРТ
Трясця, Алі Різо. Ти розбиваєш нам серце своєю х…
Своєю хріновою музикою.
-Сюди, пане Махіре. -Можете подивитися сюди?
Дякую. Має вистачити, так?
Чудово, Мехтеме. Це був прекрасний вечір.
У мій офіс має зайти Ульріх Мертін наступного тижня.
-Приєднаєшся до нас? -Звісно.
Квитки вже майже розпродали. Це буде чудовий вечір.
-Побачимо. -Це Мерве, моя дружина.
-Ви знайомі? -Маю погану пам'ять.
Думаю, там, ми зустрічаємося вже втретє.
-Ти знайома з пані Суною? -Так, звісно.
Ми говорили про його концерт з Ульріхом Мертіном.
Скрипалем-віртуозом із Берліна.
Я певна, для вас велика честь грати його композиції.
Звичайно. Так і є.
Але ми розпочнемо з мого твору.
-Ми цього не обговорювали. -Я люблю сюрпризи.
Вам так пощастило, пані Суно. Ваш чоловік - унікум.
Це мені пощастило. Я був би ніким без неї.
Що ж…
-За ваше здоров'я. -За ваше здоров'я.
Для мене це був теж сюрприз.
Твоя композиція. Ти сказав, що вона в тебе є.
Дуже хочеться її почути.
У мене є дещо на думці.
У тебе завжди щось на думці.
Тобі завжди треба бути кращим за інших, так?
Любий Мехмете Махіре Камаджі…
Не зараз, Суно.
Іти, я буду пізніше.
Овва.
Великий концерт, так?
Ти прийшов мене привітати?
Я приніс ось це.
У мене теж було таке.
Я його порвав.
Залиш собі.
Ти виріс.
Ти постарів.
Я намагався зв'язатися з тобою, але…
-Яке в тебе виправдання? -Це не виправдання.
Італія далеко.
Я за межі кварталу не можу вийти.
Як я можу поїхати з країни?
Та ти нарешті досягнув успіху.
Мій брат тепер видатний скрипаль.
Скрипаль-віртуоз.
Навіщо ти прийшов?
У тебе є племінниця. Її звати Озлем.
Їй вісім.
Вона така розумниця.
Її мати померла під час пологів.
Ми нещасливі з того часу.
Вона талановита. Як ти в дитинстві.
-Грає на скрипці… -Що ти робиш?
Минуло 32 роки, а ти говориш про свою доньку, наче нічого не сталося?
«Ви такі схожі. Вона нагадує тебе».
Я сподіваюся, ти не посадиш і її на корабель і не втечеш.
-Я не втік. -Утік, Алі Різо.
Я всього добився сам.
Тому…
не приходь до мене через стільки років, щоб поговорити про сім'ю.
Мехмете!
Я помираю.
Лікарі кажуть…
треба негайно лікуватися.
Щоб потім доживати останні дні.
Я не боюся смерті.
Але Озлем…
У неї не буде нікого, коли я помру.
Крім дядька.
Для мене ти помер багато років тому.
Я не маю ні брата, ні племінниці.
Суно.
Я бачив Алі Різу.
Кого?
Старшого брата.
Я бачив свого брата.
І його звати Алі Різа.
І я дізнаюся про це тепер.
Він дуже змінився.
Лише очі ті ж.
І рани, гадаю.
Він дивився на мене, як у той день.
Як тоді, коли він мене кинув.
Ша, годі!
Заткніться, люди сплять. Тихо.
Ковбой заговорив. Гаразд, Шерифе, ми мовчатимемо.
Ти підтримуєш у кварталі спокій, ми розуміємо.
-Хоч цього разу не напийся. -А якщо нап'юся?
Що відбувається?
Алі Різо?
Усе гаразд?
Так, зі мною все гаразд.
Ти скоро викашляєш собі нутрощі. Дай потримаю.
-Поправляйся. -Усе добре?
-Тату, усе гаразд? -Так.
Тату, у тебе з рота йде кров!
Алі Різо!
Чого витріщилися? Викличте таксі!
-Чоловіче. -Не плач, люба.
Алло? Ми чекаємо. Так, ми чекаємо на вулиці.
Чимшвидше.
-Тату! -Добре.
Ти ж не помреш, так?
Чимшвидше, ну ж бо.
Так, ми чекаємо на вулиці.
Я не помру, моя люба.
Я завжди буду поряд.
Щоразу, коли зробиш вдих,
зроблю і я.
Щоразу, як подує вітер,
я погладжу твоє волосся.
Щоразу, як піде дощ, я поцілую тебе в щоку.
Щоразу, як ти торкнешся землі, я візьму тебе за руку.
І щоразу, коли заграєш на скрипці,
я покладу голову тобі на плече.
Я завжди слухатиму тебе.
Я слухатиму тебе, завжди коли гратимеш на скрипці.
Говори зі мною.
Ніколи не замовкай.
Я завжди буду поряд.
СОЦІАЛЬНА СЛУЖБА АГЕНТСТВО З ОХОРОНИ ДИТИНСТВА
Вона має бути під наглядом держави протягом цього часу.
Ви можете відвідувати Озлем у дні відвідування, але поки це все.
-Ковбою? -Оце так!
Гарбузик теж тут.
Ходи сюди, Озлем.
Озлем, пані Інджі тут, щоб…
Вона ту, щоб…
Вона…
Ми забираємо тебе, Озлем.
-Краще б ви підібрали інші слова. -Так.
-Забираєте куди? -У твій новий дім.
Я не хочу в новий дім.
Це мій дім, я залишуся тут.
-Але Озлем… -Я вас не знаю!
-Геть із мого дому! -Добре, заспокойся, чемпіонко!
-Ми заспокоїмося й повернемося, добре? -Гаразд.
-Хто вона така, щоб мене забирати? -Добре!
Досить! Ходи зі мною.
-Іди геть! Хто ти така, щоб мене забирати… -Ходи сюди.
Пані Інджі, ви бачите, яка вона.
Чи нема якогось іншого способу?
Є одна альтернатива. Її дядько може отримати опіку над нею,
але якщо ні, вона має бути під наглядом держави.
Її дядько?
Згідно із записами в неї є дядько. Не знали?
Її покійний батько згадував про брата, але…
-Є якісь статті про концерт? -Кілька.
Пишуть: «Один із рідкісних скрипалів-віртуозів нашої країни,
Мехмет Махір Камаджі, та його оркестр порадували аудиторію минулого тижня».
Поки музика текла, як річка Ніл,
Камаджі намагався з усіх сил виділитися.
Таке ставлення в першу чергу заважає йому
стати винятковим музикантом».
-Звідки це? -З «Арт Плюс».
Ця недолуга особа намагалася стати музикантом, але не вийшло.
Але це поширена проблема.
Вони завжди нападають на творчих людей.
Діти, не бігайте! Підлога слизька.
Не бігайте!
Ходи сюди, Озлем.
-Вітаю, сідайте. -Дякуємо.
-Вітаю. -Вітаю.
Ми друзі вашого брата, Алі Різи.
Ми не сторонні. Ми інструменталісти, як і ви.
-Я музикант, а не інструменталіст. -Так, інколи й нас так називають.
Що вам потрібно?
У нас є для вас новини, але я не знаю, як вам сказати.
Скажи: «Ваш брат упокоївся».
Щоб тебе чорти побрали, Ковбою! Не можна ж так випалювати!
-Ти сказав, що не знаєш, що говорити. -Мовчи!
Вибачте йому, він трохи тупуватий.
Мої співчуття. Алі Різа упокоївся.
Гаразд.
Це все, що ви хотіли сказати…
У нас є до вас прохання.
Яке прохання?
У Алі Різи була донька.
Озлем.
Їй вісім років. Соціальна служба її забрала.
Вони віддадуть бідне дівча в дитбудинок, якщо ви не візьмете над нею опіку.
І що?
Ви хочете, щоб я опікувався дитиною, про існування якої щойно дізнався?
Ми не це мали на увазі.
Ми подбаємо про Озлем. Вона нам як донька.
Але вони не дадуть її нам, бо ми їй не рідня.
Ми подумали, що ви як її дядько могли б…
Щоб я забрав її й віддав вам, так?
Панове, ви просите мене скоїти злочин.
Не заради нас, заради Озлем.
Ми не сторонні. Ми знаємо її з народження.
Ми вважаємо її нашою донькою.
Пробачте, але в мене нема на це часу. Я трохи зайнятий.
Не засуджуй мене, Суно.
-Я навіть не знаю цю дитину. -Це твоя племінниця.
У мене нема племінниці. Її батько кинув мене дуже давно.
І ти вирішив вчинити так із маленькою дівчинкою.
-Гарно. -Я маю дбати про незнайому дитину?
Ти розумієш яка це відповідальність?
Ніхто не хоче, щоб ти її вдочерив.
Вона втратила батька. Вони не хочуть, щоб вона втратила і їх.
Їй буде ліпше в дитбудинку, ніж у них. Вони про себе подбати не можуть,
Як вони подбають про дівчинку?
У мене ще й концерт на носі.
Звісно, концерт. Я забула, пробач.
Роби, як твоя душа забажає, Мехмете.
Я нічого не казатиму.
Але знай,
у цьому світі є речі важливіші за тебе й твою музику.
Маленька дівчинка, яка зовсім сама.
ЗРІСТ: 1,24 ВАГА: 22,5 АЛЕРГІЇ: ГОРІХИ
Вітання, Озлем!
-Треба ще щось робити? -Це все.
-Їй пощастило, що в неї такий дядько. -Дякую.
Я знала, що ви прийдете!
-Звісно! Ми б тебе тут не залишили! -Ходи сюди!
Хай благословить вас Бог, пане Мехмете. Красно дякуємо.
Будь ласка.
Запрошуємо вас сьогодні в таверну.
Дякую, я й так втратив багато часу. Мені треба репетирувати.
-Гарного дня. -Пане Мехмете!
Так?
Цей файл має бути у вас.
Там є мій номер, дзвоніть, якщо будуть питання.
У кожному разі ми скоро вас навідаємо.
Навідаєте?
Щоб перевірити умови проживання Озлем.
Це проста формальність.
Ви, без сумніву, забезпечите їй найкращі умови.
Але нам усе одно треба прийти й перевірити, щоб завершити процедуру.
Звичайно.
-Так. Дякую. -Прошу.
-Гарного дня. -Гарного дня.
Ви поки не її опікун.
Процедура розпочнеться, коли дитина переїде до вас.
Вони відвідають вас протягом цього часу.
Можуть прийти без попередження.
Але чому?
Ви станете її опікуном,
лише якщо забезпечите необхідні умови.
Годі називати мене «дитиною», у мене є ім'я!
Припини істерику, Гарбузику.
-Мені все одно! -Коли вони прийдуть!
Невідомо. Це може бути абиколи протягом місяця.
Місяця?
-Я подбаю про неї місяць. -Я можу спробувати з'ясувати
Я перевірю, чи вони можуть прийти раніше. Що скажете?
-Я кажу: «Боже, так»! -Було б добре, якби ви це влаштували.
-Гарного вам дня, пані Берно. -Рада допомогти. До зустрічі.
Ходімо.
Ходи.
Проходь.
Я хочу додому.
Ти чула юристку. Поживеш у мене, поки все не вирішиться.
Мені байдуже, я піду додому!
Я заходжу.
Заходь, якщо хочеш.
Я все зробив.
Я забрав її.
Певно вона дуже рада.
Я сумніваюся.
Це твоя племінниця?
Вочевидь.
Що вона тут робить?
Соціальна служба зробила мене її опікуном.
Вони прийдуть перевірити дім. Тож вона побуде поки тут.
Вітаю.
Я Суна. А ти…
-Озлем. -Озлем.
Дуже приємно, Озлем.
Спокійно. Можна я тут сяду?
-Що ти робиш? -Чекаю на таксі.
Ясно. Але тут рідко проїздить таксі о цій порі.
Просто щоб ти знала.
Можеш почекати всередині, якщо хочеш.
І я тобі щось приготую, якщо ти голодна.
Якщо захочеш піти, обіцяю, я викличу тобі таксі.
Вирішуй.
Захотіла на свіже повітря.
Тебе змушують залишатися тут?
Це мій дім, навіщо змушувати?
Тоді навіщо тобі сигналізація?
Укладімо угоду, дитино.
Не створюй проблем, і я відвезу тебе додому якнайшвидше, згода?
Згода. Це краще, ніж нічого.
Згода.
Де я спатиму?
Ти ж не думаєш, що я спатиму на дивані?
Бери свої речі.
Уперед. Нагору.
Моя скрипка!
Тепер я можу заснути.
-На добраніч. -На добраніч.
-Справді? -Справді.
Гаразд, ось тобі питання.
Яка твоя улюблена страва?
Добре подумай, перш ніж відповісти.
Про що тут думати.
-Я мала… -Боби з рисом!
Звісно.
Тато навчив мене їх готувати.
Ми замочували сухі боби й не згадували про них кілька днів.
О ні!
І дерево виростало посеред кухні.
-Бобове дерево! -Ти перебільшуєш.
Ми їли боби з рисом цілий рік.
Важко, мабуть, було. Сподіваюся, тобі подобалося.
Що це за гамір?
Доброго ранку.
Готуємо сніданок з Озлем.
Можете робити це тихіше?
У мене буде жахливий день, якщо я не відпочив уранці.
Звісно.
Дякую.
Махіре!
ПАНІ БЕРНА, ЮРИСТ
-Алло? -Алло.
Вітаю, Берно.
Я телефоную панові Мехметові Махіру щодо його племінниці.
Гаразд.
Він зайнятий. Це терміново?
Я намагалася домовитися про візит із соціальної служби,
але вони дуже серйозно до цього ставляться.
Пан Махір може мати клопоти.
Якщо хочете, віддайте дитину назад державі.
Я розумію, але…
Але ми вирішили, що Озлем житиме з нами.
Що треба зробити, щоб отримати опіку над нею?
-Добривечір. -Можна взяти інтерв'ю?
-Можна знімок? -Вітаємо.
-Добривечір. -Коментар?
-Приємно вас бачити. Добривечір. -Дякую.
Чому ми тут? Не треба було мені йти.
Подивися на мій одяг.
Це жах. Зовсім не мій стиль.
По-перше, у тебе розкішний вигляд.
І поглянь, хіба ми не в прекрасному місці?
Я не заходитиму. Дядько все одно мене не любить.
Чому ти так кажеш?
Він називає мене «дитина». Ніколи не дивиться мені в очі.
Не говорить зі мною.
Послухай, твій дядько трохи напружений, коли працює.
І в нього важливий концерт наступного тижня.
Ось чому. Річ не в тобі.
Як довго ви одружені?
Чотирнадцять років?
Це багато.
Чому у вас немає дітей?
Бо…
Спершу він хотів дитину, але я не хотіла. Потім хотіла я, а він не хотів.
А коли ми обоє захотіли, Бог не дав нам дітей.
Ми запізнимося. Ходімо всередину. Буде весело.
Оплески музикантам, а гроші в капелюх!
Будь ласка, вишукані пані й панове.
-Діставайте гаманці! -Вибачте.
-Як ти сюди потрапила? -Відпусти!
-Озлем! -Геть.
-Я прийшла до дядька на концерт. -Пане!
-Іди сюди, Озлем. -Вибачте, пані Суно.
Усе добре?
Прошу, пробачте нам.
Коли ти встала?
Що вона тут робить?
Що я мала робити? Залишити вдома одну?
Наглядай за нею, щоб ще більше нас не осоромила.
Дякую.
Озлем, помиймо руки, добре? Ходімо.
-Пане Мехмете? -Вітаю.
-Вітання, ви були чудові, як завше. -Дуже вам дякую.
Прийміть найкращі побажання.
-Я така це чути. -Що чути?
Що ваша племінниця житиме з вами.
Пані Суна сказала мені по телефону.
Думаю, так буде найкраще для дитини.
Вона виросте в люблячому домі завдяки вам.
Подзвоніть, коли будете готові, і я подбаю про процедуру.
Смачного вам.
Дякую. Гарного вечора.
Це чудово, але дозволь я тобі дещо покажу.
Дивися, якщо ти тримаєш так…
Гаразд.
Гарних снів.
Забрати скрипку?
-Ні. -Гаразд.
Як хочеш.
-Солодких снів. -На добраніч.
На добраніч.
Будьмо.
Коли востаннє ти грала на піаніно?
Ти п'яний?
Це піаніно - величезна, безглузда арматура посеред нашої вітальні.
Я йду спати.
На добраніч.
-Чому не сказала, що говорила з юристкою? -Звісно, я збиралася.
Але вирішила діяти за моєю спиною.
Я нічого не робила в тебе за спиною.
Я просто не хотіла її втратити.
Які б не були наміри в цих чоловіків,
як вони виховуватимуть Озлем?
Вона замала, щоб співати й збирати гроші на вулиці.
Я хотіла їй щастя.
Ти хотіла щастя не їй. Ти хотіла щастя собі.
-Перепрошую? -Суно.
Ти порожня всередині
й не знаєш, як заповнити цю порожнечу.
Не використовуй цю дитину.
Отже, ти знаєш, що я порожня всередині.
Чудово.
Скажи мені, що саме ти маєш на увазі.
Добре.
Зіпсута донька посла, яка так хотіла стати музиканткою.
Вона - примха, за яку ти вчепилася, щоб почуватися живою. Як це піаніно.
Тобі так дорогі твої маленькі примхи,
що ти ставиш їх у центр свого життя.
Твої друзі, твоя сім'я, я…
Навіть піаніно, «сенс твого життя».
Тобі до всього байдуже. Що буде з нею?
Дивитимемося, як дитя збирає пил у кутку?
Ти маєш рацію.
Я до всього збайдужіла.
Я збайдужіла до ще багатьох речей, які ти забув перерахувати.
До тебе.
Я змінила життя згідно з твоїм кар'єрними планами.
Перестала грати на піаніно,
чого сама від себе не очікувала.
Бо коли я грала, люди дивилися на мене, а бачили тебе.
Вони слухали мене, а чули тебе.
Ти не уявляєш, який це жах жити у твоїй тіні.
З тобою і натовпу не треба.
Ти нікого не зносиш, окрім себе.
Алло?
Зустріч?
Ульріх Мертін?
Ні, я не забув. Так.
Я вже їду.
Добре.
Гаразд, дякую.
То… Ти теж тут, звісно.
Що тепер із тобою робити?
Пробачте, я запізнився.
Так, ми помітили.
Це ваша донька?
Моя племінниця.
Вітаю, юна леді.
Овва, ти теж граєш на скрипці?
Питає, чи граєш на скрипці?
Ні, вона просто носить її із собою. Це спадок від батька.
Так, я граю.
Каже, що грає.
Вона розміром із твою руку.
Я граю. Ти назвав мене брехункою?
Дорослі обговорюватимуть справи. Можеш посидіти там?
Можемо вдати, що її не існує?
Можемо спробувати.
Усі квитки розкупили. Це буде чудовий вечір.
Нарешті ми заговорили про проект.
Мені сказали, ви хочете почати з власної композиції.
Як я казав, якщо ви не проти.
Я німець.
Не люблю зміни в останню хвилину.
Припускаю, це ваша перша композиція, чи не так?
Так, перша.
У такому разі
я мушу її послухати, щоб вирішити.
Звісно. Завтра почнемо репетирувати разом.
Можемо почати сьогодні.
Він стомився з дороги. Хай сьогодні відпочине.
Якщо це все, побачимося завтра на репетиції.
Так. До зустрічі.
До зустрічі.
О десятій. Рівно.
Звісно.
Мудак.
Гей.
Па-па!
-Лейло. -Вітаю, маестро.
-Живіт більше не болить, Серап? -Ні.
Передай усім. Гратимемо це.
Що це, маестро?
Моя композиція.
-Це ви її написали? -Я що, не можу написати композицію?
Ні, я… Це від несподіванки…
Я просто не знала, маестро.
Треба її розучити до завтра. Ульріх приєднається до репетиції.
Тоді гаразд.
Це наша нова скрипалька?
Ні. Вона не скрипалька.
-Чому ти на сцені? -Я теж вмію грати.
Тут немає тобі місця.
Іди десь сядь. Підемо після репетиції.
Мені не потрібна сцена, щоб грати музику.
Гаразд, друзі.
СМАЖЕНИЙ НУТ - КЕШ'Ю АРАХІС - МИГДАЛЬ
Вона така мила! Подивіться на неї.
Гей, це моє місце. Тобі тут не можна жебракувати.
Я не жебракую.
Так? Тоді тобі не потрібні всі ці гроші.
Віддай! Це мої гроші!
Іди геть! Не повертайся сюди!
-Віддай мої гроші! -Відчепися!
-Відчепися, диявольське поріддя. -Віддай!
-Що тут відбувається? -Ця жінка забрала мої гроші!
Вона мене покусала! Наглядай за цією пустункою!
Іди забери свою скрипку.
-Але, дядьку… -Іди.
-Вибачте. -Благослови вас, Боже.
Якби не ви, я б їй показала.
Швидше.
-Ходи. -Він про все подбав.
-Застебни ремінь безпеки. -Я вже застібнула.
То була несправжня дитина в її руках, просто лялька.
Це не означає, що її можна бити.
-Я заробила ці гроші, граючи на скрипці. -Навіщо тобі гроші?
Я була голодна, хотіла купити їжі.
Кажи мені, коли голодна.
Ти ніколи мене не слухаєш.
Та нехай. Візьми виделку.
Не подобається?
Де Суна? Вона принаймні вміла готувати.
Тоді не їж.
Вона повернеться?
Не знаю, дитино.
Вона пішла через мене?
Ні, вона пішла через мене.
-Замовмо тобі щось інше. -Усе гаразд.
Я з'їм. Схоже на пасту. Дякую.
То ти вмієш дякувати людям?
Гаразд. Нема за що.
Мені треба працювати.
Після вечері можеш лягати спати.
Я не лягаю спати так рано.
-Коли ти засинаєш? -Десь опівночі або перед світанком.
Це залежить від роботи.
Ми поверталися додому з шинка перед світанком,
якщо вдавалося домовитися про виступ.
Якщо ні, то приходили о 12:00 чи о 01:00.
Гаразд.
Подивишся телевізор, якщо не зможеш заснути?
Я піду нагору працювати.
Смачного.
СУНА ВИКЛИК
Доброго ранку.
Слід від опіку, про який казав тато. Це правда, що він у тебе теж є.
-Тато тобі казав? -Казав.
Що вибухнув вулкан.
Що було що?
Тато навіть упав у вулкан, але ти його врятував.
-Невже? -І літак ударив його по голові.
Знаєш що? Цей літак зачепив і мене. Дивися.
У вас обох багацько шрамів.
Вони заживають з часом.
Більше їх не відчуваєш.
Боляче, коли я торкаюся?
Ні.
Боляче, коли пригадаю.
Що це за запах?
Ой, менемен!
Ось.
Як тобі?
Дуже смачно.
А це сьогоднішні газети?
Напевне.
Ти можеш читати газету за сніданком.
Спробуй.
«Фета, яка спричинила кризу між двома країнами, оголосила,
що готова відняти все вишневе варення за необхідності.
У відповідь на це зелені оливки…»
Щось не виходить.
Спробуй.
Ну…
«Невідкладна…
Невідкладна
допомога». «Невідкладна допомога».
Ти ходиш у школу, дитя?
Ні. Тато мене вчив, але я забула.
Іще табличку множення.
Гаразд. Скільки буде сім на вісім?
Сорок вісім!
Треба попрацювати над табличкою множення.
-У тебе є сьогодні репетиція? -Так, є.
Я їду, так?
Вочевидь. Хто з тобою посидить?
-То я піду й переодягнуся? -Добре.
-Тобі подобається? -Непогано.
Але в цього твору є свої вади.
-У кого їх нема? -Так, маєш рацію.
Люди живуть, щоб долати свої вади.
Але річ не в тому.
Твоя композиція не передає жодної емоції.
Сподіваюся, ти це виправиш до наступної репетиції.
Добре? До зустрічі.
До зустрічі.
Жити так нудно.
-Прошу? -Не зважай.
Ходімо, ми йдемо.
У нас є час?
До вечора.
Чудово. Заводь, капітане.
Уперед. Я покажу, куди їхати.
Газу!
Вам не можна грати взагалі без ентузіазму.
Повірте, ви збанкрутуєте.
Вітаємо, Гарбузику! Ти як сніг на голову.
Я казала, що прийду.
Дорога дитино! Ми так за тобою сумували.
-Вітаю, пане Мехмете. -Дякую.
-Твій живіт став більшим, Ласолюбе! -Думаєш?
Годі теревенити! Повернімося до роботи, хлопці.
Щоб не ходити голодними.
Беріть інструменти.
-Ходімо. -Ходімо.
Дядьку, не стій там. Бери свою скрипку.
Ну ж бо. Глядачі підуть.
Як я зіграю цю пісню?
І два, три, чотири…
Поаплодуйте музикантам і кладіть гроші сюди!
Не та нота.
Ні, тут муніципальна поліція! Біжи!
-Я з ними поговорю. Дайте мені… -Уперед!
Біжи!
Стійте!
Оце забіг, Ласолюбе.
Добре пробіглися.
Дядько грає на скрипці на сцені.
Ніхто за ним не ганяється.
Грати на вулиці - це інша річ, Гарбузику.
Ти забула про нас, відколи ти з дядьком.
-Правда! -Зовсім ні, Ласолюбе.
Я повернуся додому, коли юристка закінчить процедуру.
Так, дядьку?
Звісно.
Чому ти засмучена? Ну ж бо, пий свій чай.
Я не засмучена.
Ми так скучили за Озлем. Я такий радий, що ви її привезли.
Я віддам Озлем назад.
-У якому сенсі? -Я говорив із пані Інджі.
Я відвезу її назад увечері.
Але чому?
Я не можу дати їй сімейне життя, яке потрібне дитині.
Я не знаю, то таке сім'я.
Як я навчу цього дитину?
А у вас нема грошей.
Ви не можете забезпечити їй освіту чи розвиток.
Ви маєте рацію.
Як ви сказали, у нас немає коштів.
Вона намагалася забрати гроші з капелюха. Я ж не буду їй їх віддавати.
Кажу: «Віддай мої гроші, вони мої». А потім…
Вона сказала: «Дівчино, йди звідси».
І знаєте що?
Сказала: «Диявольське поріддя!» І відштовхнула мене.
А я схопила її руку й вкусила.
Це було неймовірно.
СОЦІАЛЬНА СЛУЖБА АГЕНТСТВО З ОХОРОНИ ДИТИНСТВА
Не йди, тату.
Доброго ранку.
-Це менемен? -І пречудовий!
Зі смаженим хлібом.
Я готував його з твоїм татом.
Але я давно цього не робив.
Можеш накрити на стіл?
Тільки без газети цього разу.
Візьми підкладки для посуду з нижньої шухляди.
Так, там.
Так.
Можеш відповісти?
Як це зробити?
Змахни вправо.
Так, тепер натисни гучний зв'язок.. Так, молодець.
Вітаю, пане Мехмете. Це Інджі із соціальної служби.
Ви сказали, що привезете Озлем учора, але вас не було. Усе добре?
Пані Інджі, ви невчасно. Можна пізніше?
Але ви казали, що привезете Озлем сьогодні.
Пані Інджі… Озлем!
-Алло? Ви слухаєте? -Озлем!
Озлем!
Пане Мехмете, що сталося?
-Озлем пропала. -Що?
-Ви повернули її в дитбудинок? -У якому сенсі?
-Я її відвіз, але… -Але що?
…не зміг лишити. Вони дзвонили вранці.
Вона почула нашу розмову й втекла.
Куди вона могла піти?
Заспокойтеся. Ми її знайдемо.
Вона напевно вдома. Куди їй ще йти?
-Так. -Правда?
-Діти, ви бачили Озлем? -Ні.
-Ні? Подивися в домі. -Мажоре, ходи сюди!
Добре. Озлем!
Озлем!
-Озлем! -Озлем!
Озлем!
-Озлем! -Озлем!
Де ти?
Озлем!
-Її тут нема. -Її ніде не видно.
Де б вона могла бути?
А скрипка була з нею?
Так, була.
-Я знаю, де вона. -Ходімо.
Ти справді вмієш грати на скрипці.
Казала ж тобі.
Що це була за пісня?
Не знаю.
Тато говорив: «Кожна людина - це мелодія.
Якщо знаєш, як дивитися на людей, почуєш їхні мелодії»
Це була твоя мелодія?
Ні.
Це була твоя.
Ти мене дуже налякала.
Більше не тікай, добре?
Добре.
Не треба тікати, якщо сумуєш за нами, Гарбузику.
Так, скажи нам, і ми прийдемо.
Хіба ми вчора не гуляли разом?
-Хлопці, хіба я колись тікала? -Ні.
Як я вас покину? Я так сильно вас люблю.
Ми теж тебе любимо, але ти дуже нас налякала.
Мені довелося бігти з цим величезним животом. Ти це знала?
Тато помер, коли ми були маленькими.
Мама вийшла за іншого.
Цей мерзотник бив нас щодня.
Мама на це не зважала.
Вона пила день у день.
Пила, щоб не бачити нас.
Ми були в руках алкоголічки й маніяка.
Але Алі Різа пообіцяв мені…
що ми втечемо.
Він посадив мене на той корабель і повернувся сюди сам.
У нього був лише один квиток.
-Що? -Тато часто мені розповідав.
Ви хотіли втекти звідси, коли були юні.
Він купив квиток до Італії за гроші, які зібрав.
Але йому вистачило лише на один квиток, і він віддав його тобі.
Вони всі про тебе.
МЕХМЕТ МАХІР КАМАДЖІ ЗНОВУ ЗАЧАРОВУЄ АУДИТОРІЮ
ТРИ ДНІ ДО ВЕЛИКОГО КОНЦЕРТУ ВІДОМОГО СКРИПАЛЯ-ВІРТУОЗА
Дякую.
Смачного.
Що відбувається?
Ти заблукав?
-Я прийшов за тобою. -Надто пізно.
Не варто було.
Ми зупинялися в цьому готелі раніше, пам'ятаєш?
Ти обожнювала дивитися на башту.
Звісно, тоді я не ще знала, як жахливо щось обожнювати.
Виявляється, обожнювання засліплює.
Ти не бачиш огидного, егоїстичного боку того, що обожнюєш.
Тут учора поліція проганяла мене від башти.
Що?
Чудове відчуття.
Давно так не бігав.
З тобою все гаразд?
Мені погано без тебе, Суно.
Справді?
Тут цей Ульріх.
Уперше за багато років я зустрів когось гіршого за себе.
-Він утілення зверхності. -Чекай.
Лише мені можна називати свого чоловіка «втіленням зверхності».
Домовилися?
Я такий дурний.
Я не помічав нікого, крім себе.
Я був таким сліпим, що не бачив тебе, Суно.
Мені дуже шкода.
Мені не вдалося створити сім'ю.
У дитинстві про мене дбав лише брат.
Виявляється,
сім'я вимагає любові, турботи, відданості й пожертви.
Сім'я - це найпрекрасніша композиція, яка складається з різних нот.
Але без тебе…
нема нічого, Суно.
Гарно сказано, Махіре.
Усе це не має сенсу без тебе, Суно.
Але я почуваюся такою далекою від тебе зараз.
Як ти насмілився закохати мене в себе й мати владу наді мною?
Пам'ятаєш пісню з нашого першого побачення?
Звісно.
Нема кращої пісні для першого побачення, визнай це.
Ні! Не кажи, що ти привів когось з оркестру.
Я не хочу дивитися.
Не хвилюйся, вона не з оркестру.
Озлем!
Браво! Ходи сюди! Я так за тобою скучила.
Ходи сюди! Ходи до мене!
Махіре, ця дитина…
Так, вона весь час була зі мною.
Так, але вона…
Вона житиме з нами, якщо ти теж цього хочеш.
Будь ласка! Але вона…
Вона дуже талановита, я знаю.
Так і є. Але від неї тхне, як від кози.
Твій дядько тебе не купав?
Я скучила.
Добре, але обережно. Махіре!
-Так? -Махіре, Озлем тепер чистенька.
-Я помилася. -Будь здорова.
Дякую.
А зараз вона йде спати. Уперед, панянко.
-На добраніч. -На добраніч.
На добраніч.
-Вона така гарненька. -Так.
Що думаєш?
-Це твоя композиція? -Закінчив її.
Цікаво.
Вона прекрасна.
Браво.
Я відкрию нею концерт.
Зіграємо її разом.
Разом?
Ти могла б вийти на сцену зі мною.
Чудова ідея, але я не можу.
Щасти.
-Ти жартуєш. -Ти неймовірна. Ти зможеш.
Допоможіть заради Аллаха.
Благослови тебе, Боже, прекрасна дівчино.
Благослови.
Чому ти смієшся?
Це несправжня дитина.
-Що? -Вона така наївна.
Звідки ви знаєте?
Я бачу, ти додав піаніно на початку.
Так.
Думаю, композиція завершена.
Схоже, що завершена не лише композиція.
Гаразд. Почнімо репетицію. Можна?
-Дядьку! -Так?
Можна я пограю з вами?
Звісно, будь нашим концертмейстером.
Озлем!
Зараз дорослі будуть репетирувати. Пограємо разом пізніше.
-Добре. -Ось тобі трохи грошей, якщо зголоднієш.
Добре.
Два, три, чотири!
-Озлем! -Вона впала. Вона просто впала.
-Озлем! -Швидку!
-З нею щось сталося. -Озлем!
Вона вдарилася головою?
Люба, дай руку.
Ні, я піду додому.
-Котику, це не боляче. -Я піду додому.
Коли ми зможемо побачитися з пацієнткою?
Вам треба поговорити з лікарем.
Він сказав, нас покличуть, але ніхто нас не покликав за весь ранок.
Вибачте, вам треба говорити з ним.
Про що? Я лише хочу побачити племінницю.
Не розумію, чому ви все ускладнюєте.
Махіре.
Я просто хочу побачити племінницю. Там моя племінниця!
Я маю на це право! Не розумію, у чому річ!
Пане Мехмете!
Вони не пускали нас до Озлем цілий ранок.
Я розумію. Така процедура.
Але чому?
Ви не змогли подбати про Озлем і не задовільними її основні потреби,
найважливіша з яких - це її здоров'я.
Тому тепер вона під наглядом держави.
Звідки мені було знати про її алергію?
Ви б знали, якби прочитали документи, що я вам дала.
У цьому файлі були медичні записи Озлем, висновок психолога,
навіть її улюблена їжа.
Вочевидь, ви так його й не подивилися.
Я дивився одного разу.
Щоб дізнатися мій телефон?
Щоб подзвонити й сказати, що хочете віддати її назад?
Тоді мені довелося.
-Що змінилося? -Усе, пані Інджі.
-Нічого не міняється за день. -Батько помер за день.
Я покинув усе, що мав, за день.
Не кажіть мені, що може чи не може змінитися за день.
Ми тут заради Озлем, пані Інджі.
Ми любимо її й хочемо, щоб вона жила з нами.
Ми зробимо що завгодно, щоб її віддали нам.
Робіть, звісно.
Але поки вам ліпше триматися від Озлем подалі.
Я її дядько.
Ви маєте дозволити мені її побачити.
Це неможливо, пане Мехмете.
Пані Інджі, вона прокинулася.
Каже, що хоче побачити дядька. Вона злякалася, ми не могли її спинити.
Заспокоїлася, лише коли я пообіцяла привести дядька.
Що нам робити?
Гаразд.
Привіт. Ти знову наробила галасу.
Це тебе було чутно звідси.
Я приніс ось це.
Татова скрипка!
Вона колись була моя.
-Не може бути! -Так. Дивився.
Я вирізав тут свої ініціали.
Потім тато вирізав свої, коли вона дісталася йому.
Оскільки вона скрипка твоя,
можемо вирізати й твої ініціали.
М - А О
Ось.
Зіграй на цій скрипці на концерті.
Якщо ти хочеш, чому ні?
Тато теж був би радий.
Озлем.
Ми тебе нікому не віддамо.
Ми завжди будемо поряд.
Мені ніхто не стане на заваді.
Що відбувається? Я помираю?
Ні, чому ти так кажеш?
Ти помираєш?
Ніхто не помирає. Хтось має померти?
Бо тато таке казав перед смертю.
-Я буду за дверима, добре? -Добре.
СОЦІАЛЬНА СЛУЖБА
Вона не побачить концерт.
Вона зовсім одна.
Махіре.
Ми подбаємо про це після концерту, обіцяю.
Пані Суно, три хвилини. Можете заходити.
Зараз іду.
Крім того, твоя жінка так розхвилювалася, що в неї от-от буде серцевий напад.
Руки спітніли. Перевір мій пульс!
-Що робити? Я зараз помру. -Спокійно.
-Роби те, що й завжди. -Завжди?
Я так давно не виходила на сцену!
Єдина різниця - це повна зала.
Невеличка різниця! Дуже переконливо.
Тепер я готова, Махіре.
Я тобі довіряю.
Я так тебе кохаю.
-Щасти. -Дякую. Я тоді піду.
-Алло? -Алло, пане Махіре.
-Перепрошую, але виникла проблема. -Проблема? Яка проблема, пані Інджі?
-Озлем пропала. -Тобто як?
-Де вона? -Вона втекла. Ми подзвонили в поліцію.
Ви знаєте, де вона може бути?
Звідки мені знати?
Ми її шукаємо.
Щось дізнаємося, повідомимо.
-І якщо ви щось почуєте… -Не хвилюйтеся. Я дам знати.
Добре.
Куди ти, Мехмете? Сцена там.
Пробач, але я не можу зараз грати.
У якому сенсі?
Моя племінниця,
я їй потрібен.
Не будь смішним. У нас аншлаг.
Я знищу тебе, якщо не гратимеш!
Я знищу твою кар'єру, Мехмете!
Озлем!
Дядьку.
Чому ти забув про мене?
Я не забував. Дивися, я прийшов.
Мені було страшно.
Я боялася, ти не повернешся.
Я ніколи тебе не відпущу.
Ти такий гарний. Чому ти так одягнений?
Сьогодні концерт.
Що? Ми пропустили твій концерт! Що нам тепер робити?
Це нічого.
Нам не потрібна сцена, щоб грати.
Але це була нагода всього життя.
-Чого ти чекаєш? Біжи! -Ходімо.
Браво!
Переклад субтитрів: Людмила Речич