Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ćao, majmunčiću!
Šta je to? -Očigledno kamionet.
Ne, ono drugo!
Stari mobilni. Zar nije predivan?
Moraš umetnuti novčić. Vidiš?
Na njemu piše "telefon".
Gde je mama?
Mamice!
Uzmi ovo! -Idem po užad.
Vidim sramežljivog dečaka.
Frižider.
Magnetiće.
Crtež.
Njegov crtež.
Lepo je što je još tamo.
Polako danas, može? -Može. Nisam ništa planirao.
Bilo je lepo.
Hej! Šta misliš? -Jesi li nabavio boju?
Zar nije predivna?
Pokvarena telefonska govornica.
Porodica van Zand, dobro jutro. Ko Vam treba?
Zelene gumene čizme?
Smem li i ja da idem? -Ružičaste pantalone...
Ne znam ko je to. -Ja sam!
Halo, telefonu! Halo?
Jesi li spremio kofer? -Uskoro ću.
Uvek sve radiš u poslednji tren.
Obećao si da ćeš pregledati prtljažnik.
Popraviću kad se vratim. -Baš.
Predivno si gunđalo.
Pet, četiri...
Tajna je... -Ostati miran pod vodom.
Bez obzira na sve.
Nakon Boesmansgata trening nastavljamo na jezeru.
Za tebe.
Zaista?
Znaš gde je Boesmansgat?
U Južnoj Africi, zar ne?
Nalazi se u Karoou.
Prostran komad jalove i puste zemlje.
Ali nešto je skriveno pod površinom.
Malo mutno jezero okruženo stablima.
Kao da je kišilo.
Lokva je ulaz u jednu od najdubljih podvodnih pećina.
Boesmansgat.
Duboka je 282,6 m. Atmosferski pritisak iznosi 30 bara.
Sat ga neće izdržati.
Više je ljudi bilo na Mesecu nego na dnu Boesmansgata.
Sjoerd i ja s opremom jedva stanemo.
Spuštaćemo se vrlo polako.
Korak po korak.
Metar po metar. Polako na putu prema dole.
To je najbliže središtu Zemlje.
Put do dna traje 13 minuta.
Pet minuta da obavimo posao. Ni minut duže.
Tad počinje dug put natrag prema površini.
Dvanaest sati.
Uspon od 12 sati.
Sjoerd će na 150 m dubine čekati da proverim.
Zajedno ćemo nastaviti put prema površini.
Tamo će nas čekati ekipa.
Je li mračno na dnu?
Na toj dubini nema boje. Nikakve svetlosti, ničega.
Sklopi oči!
Šta vidiš? -Ništa.
Predivan mrkli mrak.
Moraš poći u krevet. -Ne.
VIdiš li koliko je sati?
Laku noć, majmunčiću.
Lepo spavaj!
Laku noć, tata.
NARKOZA
Godinu dana kasnije
Smem li da pogledam video?
Samo jedan. -U redu, samo jedan.
Ko zove? -Anoni...
Anoniman broj. Nemoj se javiti! -Ali onda ne mogu da gledam video.
Neće dugo trajati.
Halo?
Gđa van Zand? -Da. Dobro jutro.
Drago mi je što se čujemo. Zovem iz banke.
Iz banke? Sad ništa ne mogu da gledam.
Razgovarali bismo o otplati hipoteke.
Da, znam... -Da. Rizikujete...
Razumem. -Mama, želim da gledam video.
Gđo van Zand?
Odlično.
Momci i devojke, molim pažnju!
Ovo je Koosje, vaša nova koleginica.
Ćao, Koosje! -Odlično. Sedi pokraj Ronje!
Tako.
Ćao! -Crtam nebo.
Mesec nije dobar, ali izbrisaću ga kasnije.
Imamo novu devojku u razredu.
Zove se Koosje i baš je fora.
Najbolje smo prijateljice.
Omiljena joj je boja šljokičasta crvena i plava.
Sedi sa mnom u klupi. Ima smeđu kosu.
Visoka je kao ja.
Večera!
Boris? Boris!
Jedan, dva...
Tri, četiri, pet...
Sklopi oči!
Gotovo? -Još malo. Evo!
Dođi da vidiš! Pogledaj u ogledalo!
Operi zube i u krevet! -Smem li poželeti laku noć?
Samo brzo.
U telefonskoj sam govornici.
Vreme je spavanja.
Boris? Ili mama?
Maženje ili njuškanje?
Dobro.
Boris.
Prestani!
Brže, brže!
Hej! -Ćao.
Jutro. -Dobro jutro.
Idemo!
Hajde!
Dnevna soba.
Ovde, zar ne? Vidi, jutarnje sunce!
Zatim idemo ovamo. Tačno ovamo.
Čitaš novine, pripremaš doručak...
Kuhinjski elementi sa starim granitnim pločama.
Naći ćeš ih na dvorišnoj rasprodaji.
Želiš li kafu? Ipak smo u kuhinji.
Imamo li kafe?
Jasno.
Dupli "espreso".
Moram nastaviti, čeka me dizajn cele kuće.
Pazi na mačka, spava!
Ćao! -Dobar dan.
Hej! -Ćao!
Prvi put? -Pa...
Ne sećaš me se? Jednom sam bila u tvojoj kući.
Na seansi. -Tačno.
Mogla si da komuniciraš sa mojom bakom.
Rekla si mi gde je sakrila svoj prsten.
Lepo.
Znam da to više ne radiš, ali otac mi je preminuo.
Samo želim...
Da znam da je dobro.
Žao mi je.
Time se više uopšte ne bavim.
Ovo je sad moj posao.
Šašava sam! Žao mi je.
Oprosti!
Da barem imam tvoj dar...
Posećivala bih ga svaki dan.
Ako odlučiš opet time da se baviš.
Halo? -Ovde tatica Džon.
Zabavljamo se. -Zato ne možemo da se javimo.
Ostavite poruku i javićemo se kasnije!
Tačno. Ćao!
Jao, Džone... Tvoj glas.
Nedostaješ mi, stari.
Merel. Naravno, zovem tebe.
Ovde Sjoerd. Kako si?
Kako su deca?
Prošlo je puno vremena, voleo bih da vas vidim.
Pozovi me! Ćao!
Imate tri nove...
Poruke izbrisane.
Mama, mogu li da idem da se igram kod Koosje? Molim te!
Ako Koosjeina mama dozvoli. -Naravno, u redu je.
Savršeno. Pokupiću te kasnije.
Ćao, dušo! -Super.
Hoćemo li na pomfrit?
Znaš li da mlečni šejk sadrži otrov za pacove?
Ja ću otrov od jagoda. A ti?
Šta god želiš.
Ja ću veliki hamburger sa više majoneza i...
Krokete, grickalice od sira i 6 proletnjih rolada.
I veliku kolu.
Dva velika čokoladna šejka.
I sladoled od karamele.
To je sve.
Ja ću isto, molim. -Sve to?
Da. Gladni smo.
To je 65,70 .
Moj je tata ronilac, može da ide jako duboko.
To se ne čuje svaki dan.
Uz to i gradi našu kuću.
To je posebno. -Neverovatno je snažan.
Zaista? -Jako je spretan.
Tvoj je tata jako duhovit.
Pokušali smo da Vas kontaktiramo nekoliko puta.
Jeste li primili naša pisma? -Ne, nisam.
Dobro, podsetnik, ali Vi mi dugujete novac.
Da vidimo. Dobro.
Ako nema tela, prvo moramo istražiti nestanak,
pre isplate životnog osiguranja.
Ali...
To se desilo pre godinu dana, zar ne?
Gđo van Zand? Javiće Vam se naš regulator potraživanja.
Smrt pod vodom
Epilepsija? -Ne.
Astma?
Je li ikad doživeo srčani ili moždani udar? Nije.
Je li bio dobrog zdravlja pre ekspedicije?
Bez fizičkih simptoma?
Zadihanost?
Dobro. -Želite li još?
Molim.
Hvala.
Dobro...
Kako biste opisali vaš poslednji razgovor?
Pa...
Normalan...
Sasvim normalan.
Kako si? -Dobro. Kasnim na roditeljski.
Uskoro se spuštamo, hteo sam da ti čujem glas.
Zar to nije sutra? -I ja sam tako mislio.
Vreme će sutra biti loše.
Uđite!
Bez brige.
Pozvaću te sutra uveče sa tla pod nogama.
Dobro.
Zabavi se! -Poljubac?
Da, poljubac. -Poljubac.
Jeste li bili zabrinuti?
Rekla si, ako to iko može da učini, on je taj.
Šta je pošlo po zlu?
Da! Ovo je Džonova glasovna pošta...
Je li to trik-pitanje? Ne vidim svrhu ovoga.
Znam da je neprijatno, ali nažalost, moram da pitam.
Što se mene tiče, ne morate.
Doći ću drugi dan, ako želite.
Nema potrebe.
Znam da Vam je suprug preminuo,
udovica ste godinu dana.
Iako njegovo telo verovatno nikad neće naći...
Nekako ga moramo proglasiti službeno mrtvim.
Halo?
Sjoerd?
Zvuči kao kliše, ali...
Niste jedina koja tuguje.
I to tako dugo.
Vi i deca ćete naučiti da se nosite s ovim.
Ali iskreno, bol će uvek biti prisutan. Kao i osećaj nedostajanja.
Ovaj mi je posao pokazao koliko su ljudi otporni.
Sve će biti u redu.
Jeste li završili?
Možete otići.
Molim Vas da pregledate ovo.
Goni se, ne treba mi tvoj jebeni novac! Odjebi!
Opet ću početi da radim kod kuće.
Imajte to na umu, ako neko dođe.
Bez buke.
Dobro? -Jesi li pojeo?
Ja sam kapetan, a ti si...
Izgledaš šašavo!
Prilazi polako.
Prilazi...
Stariji muškarac.
Povučen.
Sede kose.
Vidim boje.
Ovo mesto...
Tu je sve bilo dobro.
Njegovi...
Unučići.
Tvoja deca.
Ponosi se tobom.
Jesi li dobro? -Da, naravno.
Hvala.
Ovo je za tebe.
Lisica.
Glava lisice.
Džon Lenon.
Džon Lenon bez naočara.
On nikad nije bez naočara.
Deluje mrzovoljno. Nekako ovako.
Zatim sova, jedna predivna tamo.
Šta ako se nešto dogodi?
Nadam se da hoće, ne želim dosadu.
Želiš da se nešto dogodi, o tome se radi.
Zanima te životno osiguranje, je li?
Ozbiljno mislim.
Posećivaću te u tvojoj beloj sobi.
Popićemo čaj.
Pričaćeš mi o deci, a ja tebi koliko mi nedostaješ.
Sretnem li te tamo, znaću da te više neću videti.
Ne želim da se to dogodi.
Zaista ne želim.
Obećavam da se ništa neće dogoditi.
Mama? -Da, dušo?
Imam pitanja o treningu ronjenja.
Dobro.
Ne znam puno o tome, ali možemo zajedno u školu ronjenja.
Ne, mislim... Otkad se ovim opet baviš...
Mogla bi da sedneš i pitaš tatu.
Dušo...
Ovo su moja pitanja.
"Koliko si duboko? Je li hladno i mračno? Doći ćemo po tebe..."
Ne znam hoću li moći.
Žao mi je.
Ne mogu. -Pokušaj opet!
Pre ga nisam tražila.
Previše se bojim.
Reč je o Vašoj sestri? -Bliznakinji. Bila je tek devojčica.
Pokušaću da stupim u kontakt sa njom.
Nikad ne znam ko mi se predstavlja.
Pratim ih i govorim šta osećam i vidim.
Želite li vode? -Počnimo!
Naravno.
Dobro.
Sanjiva devojčica.
Želi da se igra.
Smešna je.
Pleše.
I... Muzika.
Odlazi.
Skloni se!
Mogli bismo stati.
Jutro! Sander Tusen, agent za nekretnine.
Merel van Zand. Uđite!
Dobrodošli! -Hvala.
Ovo možete pretvoriti u nešto lepo.
Sa starom kućom uvek ima posla.
Trebalo je da vidite kad smo se uselili.
Sjajna za decu? -Svakako.
Oboje su rođeni ovde. Ne znaju za drugo.
Divno!
Puno svetlosti.
Visoki plafon.
Slobodno? -Naravno.
Znam nekog ko bi mogao da okreči.
Malo je posla, a podići će vrednost kuće.
Da odmah pozovem? Da znamo na čemu smo.
Slatkiš...
Jeste li dobro? -Jesam.
Gospođo, ne morate odmah odlučiti.
Ne, svakako želimo da odemo. Sigurno.
Sjoerd! -Hej, Ronja! Ćao.
Boris, drago mi je što te vidim, stari.
Pozdraviću ti mamu.
Pridruži nam se na ručku.
I ti imaš 1 bar pritiska vazduha.
To znači da tvoje telo trpi pritisak od 3,5 bara.
Bravo, stvarno zadivljujuće!
Znaš li koji je pritisak na 200 m?
20 bara? -Blizu, 21.
Pomoći ću ti. -Nema potrebe.
Morate prestati da rastete.
Igra skrivača, odmah! -Možda kasnije, može?
Broj do 10!
Mamice, sakrij se!
Dobro.
Jedan.
Dva.
Tri.
Četiri.
Pet.
Šest.
Deset! Ko se nije sakrio, magarac je bio!
Merel?
Halo?
Tata je kući. -Tata?
Tata?
Tatice? -Tata!
Džon?
Tata? Tatice?
Nađi ga!
U ormariću.
Jesi li tu?
Bu! Jesam te...
Naša mala tajna, dobro? -Da!
Halo?
Primi ovako, spreda! Podigni je!
Kad je spuštaš, ovako je spusti niz ruku.
Dobro? Raširi noge!
Noge široko.
Da, tako! U jednom potezu.
Želiš li da pokušaš?
Sjoerd?
Kad ćeš ga izvući na površinu?
Izvući ga?
Izvući ćeš tatu na površinu, zar ne?
Imam puno posla u zadnje vreme.
Južna Amerika, Meksiko, Indonezija.
Jedva sam i vas stigao da posetim.
Ali pokušaćeš, zar ne?
Znaš...
Ponekad kažemo nešto što očajnički želimo,
ali to nije moguće.
Razumeš li me?
Da preuzmem?
Kako se nose sa time?
Dosta dobro.
Dobro se snalaze.
A ti?
Svakako.
Lepo što pitaš.
Lepo je opet biti tu.
U Džonovom sedištu.
Prodajem kuću.
Zaista?
Zašto?
Previše petljancije sa hipotekom i porezima...
Previše petljancije.
Takav je život, Sjoerd.
Kriviš li mene?
Nisi mi odgovarala na pozive.
Sjoerd... -Znam šta misliš.
I sam je tako rekao.
Pitao me,
zar nije vreme da se za promenu ja spustim prvi.
I... -Sigurna sam da ti je oprostio.
Je li rekao tako?
Kontaktiraš li sa njim? -Ne, Sjoerd.
Ne verujem ti.
Ne? -Ne. Zašto ne bi?
Možda nije tako jednostavno.
Merel...
Jesu li se poigravali sa njim? Morao je da zna.
Zaboravio je da ne smeš da gledaš iza sebe.
Na tren ju je video kako nestaje u podzemlju.
Jadan Orfej. Nikad je više neće videti.
Žao mi ga je, a tebi?
Nije smeo da se osvrće, zar ne?
Sad na spavanje, dušo.
Volim te. -I ja tebe.
Laku noć.
Voziš nas u školu? -Samo ako mama dopusti.
Šta želite... -Palačinke sa slaninom.
Slanina. Šta još? -Mora biti u obliku srca.
Palačinke sa slaninom, u obliku srca.
Evo tanjira. -Mnogo hvala.
Tata mi daje i novac.
Pitaću ga. Ako je to u redu.
84, 85...
86, 87...
88, 89...
Devedeset.
Odlučio sam da odem po namirnice.
Večeras bih mogao da kuvam testeninu.
Tip u trgovini tvrdi da je ovo najbolje.
Nisam mogao da spavam sinoć. Razmišljao sam...
Samo radim. Nemam vremena ni da potrošim novac.
Želim odsad da otplaćujem hipoteku.
To zaista nije potrebno.
Lepo od tebe... -Molim te.
Dozvoli da učinim to za tebe. Ozbiljno.
Ne bi trebalo da prodaš kuću.
Smatraj to pozajmicom... -Ne želim.
Ne bi smela sve ovo sama.
Jesi li doneo mleko? -Mleko?
Mleko. Popio si sve jutros. Boris ne može da zaspi bez čaše mleka.
Oprosti, nisam znao.
Šta si mi učinio s autom? -Kako to misliš?
Vrata prtljažnika se ne otvaraju. -Kako ne? Samo stisni dugme.
Otvarala su se automatski. Boris kaže da te izluđuju, pa sam ih popravio.
To su naše stvari.
Možda bi trebalo da odeš.
Jasno.
Samo... -Sve je u redu.
Slatkiši iz poslastičarnice. Zatim smo se malo igrali.
Tatice?
Smem li da dobijem džeparac?
Gde?
U ormariću?
Smem li?
Slažeš li se sa tim?
Gde si?
U vodi?
Primamo samo kartice.
Ali već stojim u ovom redu. -Merel. Uzmi ovu, evo!
Ne mogu. -Naravno da možeš, ne brini!
Stalno se smeju, jako je smešno.
Ronja voli da dolazi. -Stalno priča o tati.
Kako se ono zove? -Džon.
Ti i Džon bi trebalo da svratite.
Popićemo piće.
Ne znamo mnogo ljudi u susedstvu.
Jasno. -Jeste li slobodni u sredu?
Pa, Džon... -Verovatno roni.
U Južnoj Africi, zar ne? Kad se vraća?
Nisam sigurna.
Videćemo. Pozdrav!
Zdravo!
Ovo je za slatkiše, tata mi je dao.
Kim mi je rekla da ti je tata umro.
Ne, dobro je, samo želi kući.
Dobro.
Šta je bilo, dušo?
Ima li veze sa tatom?
Mama, ne osećam se dobro.
Šta? -Ne osećam se dobro.
Nemoj biti tako osetljiv, Borise, molim te!
Mogu li da ostanem kod kuće?
Zašto si nervozna? Jako smo poranili.
Imam važan sastanak.
Kakav sastanak?
Sa klijentom.
Kakvim klijentom?
Borise, požuri!
Hajde, Borise!
Kuda ćeš? Jesi li plakao?
Prestanite!
Započnimo! -Dobro.
Dobro došla. -Gde je Sander?
Agent je unutra, odgovoriće na Vaša pitanja.
Čujete pod kako pucketa?
Srušite ovaj zid i napravite veliki...
Sviđa mi se, a ovi
drveni okviri... -Deo su šarma.
Izvinjavam se. Šta se dešava?
Predomislila sam se.
Ne želim da prodam kuću. -Ali sve sjajno napreduje.
Želim da ostanem ovde. -Pričekajte ispred!
Želim da ostanem! -Ne mogu da isteram ove ljude.
Naravno da možete. Ostajem tu i kraj priče!
Žao mi je. -Molim Vas...
Gospođo, svi ostali! -Pratite me dole.
Šteta.
Stvarno šteta.
Ostavite poruku i javićemo se kasnije.
Tačno, ćao!
Svestan sam Vaše situacije, ali...
Ovakvo ponašanje ne sme... -Shvatam.
Jesi li se izvinio?
Možda da ovo raspravite kod kuće?
Vidimo se sutra, Borise. -Hvala.
Pa...
Šta se dogodilo?
Reci mi šta se dogodilo, Borise!
Dođavola, stvarno sam umorna od tvog ponašanja!
Zauvek ćeš me ignorisati?
Dobro, kako želiš.
Gde je moj novac?
Ali?
Koji novac?
Kad si tako veliki i odrastao, reci mi šta si smerao.
Ja? -Šunjao si se uokolo.
Ti si ta koja prodaje našu kuću.
Šta?
Ne znaš šta se događa... -Nisi nas ni pitala.
Ne želim da živim negde drugde. -Prestani!
Sve radim za tebe, a od tebe samo sranja!
Kurvo! -Kako si me nazvao?
Da si barem ti umrla. -Boris...
Sranje!
Boris!
Dođavola!
Bor...
Javi se, hajde... -Želim da pozovem tatu.
Moramo da razgovaramo o toj govornici. -Zašto?
Jer je tata mrtav.
Ostani unutra! -Želim da pozovem tatu.
Ne može. Idi nađi brata!
Spusti se odatle!
Žao mi je!
Mamice!
Hej, društvo...
Sve će biti u redu.
Bilo je baš strašno.
Jeste li dobro?
Sve će biti u redu, stari.
Pazićemo na to slomljeno rebro
da sprečimo pneumotoraks ili fragmentaciju.
Zadržaćemo Vas preko noći.
Ostavimo li je ovako, kad-tad će se srušiti.
Poput stabla.
Ne želim da je se rešim. -Znam, dušo.
Ronja, čekaj!
Tatice, moramo se rešiti govornice.
Ne radi, više ne možemo da razgovaramo.
Dobro.
Boris?
Želi da razgovara sa tobom.
Hajde!
Test, test. Halo?
Test, ovde Boris. Halo? Jedan, dva, tri...
Test.
Tatice...
Nedostaješ mi.
Još ne mogu doći po tebe, ali treniram.
Ili bi rađe ostao dole.
Slažem se i sa tim.
Zbogom, tatice.
Sranje!
Nema te.
Tako je teško. Gade!
Zbogom, dušo.
Idemo!
Dođi, mačkice!
MEDIATRANSLATIONS