Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Lad mig forklare det.
En ven…
"En tidligere ven," kan vi sige, er kunstner, ikke?
Temaet for vores venskab er at føle sig alene i verden.
Jeg skrev dette show, som handler om den følelse.
Jeg sendte hende manuskriptet og sagde: "Kan du lave en baggrund til mig?"
Hun sagde: "Ja da."
Og for to dage siden sendte hun mig det her.
Det ligner mindre fremmedgørelse
og mere en anden klasses taleterapeuts kontor.
"Hvordan skal jeg arrangere dem?" Hun sagde: "Det finder du ud af."
Så jeg vil
snakke med jer…
…hele aftenen, men
jeg er optaget af at forsøge at tilfredsstille hende.
Det burde ikke overraske mig. Går jeres liv glat?
Flyder I bare fra begivenhed til begivenhed
og har det godt med jer selv? Det har jeg ikke.
De fleste samtaler, jeg har, føles ligesom, når man smider noget ud
i en skraldespand med et hul til skrald, et hul til genbrug og et til kompost.
Man prøver, men bagefter siger man: "Det var vist forkert."
Sådan har jeg det for det meste.
Jeg går igennem livet og føler, at jeg klokkede i det
og får skældud for det.
Jeg er bange for, at min sidste tanke på Jorden på mit dødsleje er:
"Er sygeplejersken sur på mig?"
Det er teknisk set de områder, der gør, at jeg føler, der er noget galt med mig.
Nogle af dem er vigtigere end andre. Vi kan begynde i det små med hunde.
Jeg havde aldrig kæledyr som barn.
Men jeg ser videoer af hunde, og de er så sjove og kærlige.
Soldater kommer hjem fra udlandet, hunden er glad og også soldaten.
Hunden knepper hans ansigt. Jeg tænker: "Jeg bør få en hund."
Så jeg får en pitbull, der hedder Keith.
Og alle sagde til mig: "Keith bliver din bedste ven."
Og jeg må sige, måske min niende bedste ven.
Vi enes fint, men hvad end det er, der åbner sig mellem mennesker og dyr,
åbnede sig bare ikke. Og så tænker jeg:
"Forstår jeg ikke forhold mellem mennesker og hunde,
eller er jeg den eneste, der forstår menneske-hund-forhold?"
Fordi folk spørger: "Har du adopteret ham?"
Ja, de er alle adopteret.
Ingen hunde klarer sig fint alene.
Ingen spørger: "Hvor er din labradoodle fra?"
"Jeg var i banken, og hun var chefen.
Nu er hun vores fuldtids labradoodle."
Jeg bør ikke sige adopteret. Folk bryster sig af det.
"Vi reddede ham, vi adopterede ham." Nej.
Her er, hvad der sker med en hund.
Den blev født i et kuld, kidnappet, givet til dig.
"Nej, Neal. Du er ikke med. Jeg er hundemor."
Nå, ved du, hvem der også var hundemor? Hundens mor.
Vi tror, at fordi vi taler med hunde, er de vores børn.
Det er de ikke. De er vores fanger.
Vi siger: "Er du en smuk pige?"
Sig det med dyb stemme. Se, hvilket monster du er.
"Er du en smuk pige?"
"Vi kan gå ud. Jeg sætter en kæde om din hals.
Lav et trick, og du får en lille bid mad.
Du er min bedste ven."
Vi laver film om det og romantiserer forholdet,
som Marley & Me. Ved I, hvad en hund ser i den?
Han ser Taken, men Liam Neeson dukker aldrig op.
Det er min skyld. Der er noget galt med mig.
Så jeg læste bøger om at elske hunde…
Er den her til min LGBT-joke? Eller siger hun, jeg er på spektret?
Selv grupper, man ville tro, jeg ville føle, jeg er en del af,
føler jeg ikke, jeg er en del af. Som venstrefløjen.
Klart venstreorienteret.
Se på mig. Radmager.
Jeg ligner Rachel Maddow med skæg.
Men jeg er ikke en af dem.
Venstrefløjen er verdens mindst venlige gruppe.
Republikanere morer sig og rager på fisse og affyrer våben som i Westworld.
De må være grådige.
Republikanerne holder af sig selv, familien og rige mennesker.
Venstrefløjen skal holde af alle.
Ikke fostre. Men alle andre. Har jeg ret, venstrefløj?
Fuck fostre. Hvem er enig med mig?
Jeg sparker et foster ned ad gaden, hvis jeg ser et.
Problemet med at være rød er, at man aldrig er rød nok.
Hvis man siger til en flok republikanere: "Jeg er republikaner." "Kom ind."
Hvis der er mange røde, og en rød siger: "Jeg er rød,"
så siger de: "Vi får se."
Man kan tro det rigtige som rød,
men hvis man siger det forkert, er man på den. Skræmmende.
Har I talt om transkønnede offentligt?
Selv nu siger I: "Lad os ikke tale om det.
Ryg ikke ud i kulden som din ven. Videre."
Det er min pointe. Skræmmende. Jeg tror, vi alle mener det rigtige,
men at tale om transkønnede offentligt er ligesom at spille Klodsmajor.
Man er sådan…
"Pronomener…
Han… De…"
Republikanere siger: "Transer? Kalder vi dem det?"
"Hvad så? Spiller I Klodsmajor?
Jeg elsker det. Stil dem op."
Der er mange små problemer som rød, ikke?
Jeg bor i Venice, Californien i L.A. Ja. Og der er mange hjemløse i Venice.
Som newyorker er det svært at tage hjemløse i L.A. alvorligt.
Når man engang har arbejdet med de bedste…
En dag kom jeg hjem og fik en mail.
En papirmail. Et brev, kan vi kalde det.
"Vi åbner et hjemløseherberg." Som rød er det godt. Jeg læser videre.
Der står: "Lige over for dit hus." "Pis."
Det var som at være med i et show: Hvor Rød Er Du?
Jeg skrev et sort tv-show.
Ja. Mine naboer vil protestere. Det gør jeg ikke.
Jeg flytter. Men jeg vil ikke…
Nej, jeg flyttede ikke. De åbnede herberget. Det er fint nok.
Hvor Rød Er Du? ville være et sjovt show.
"I lufthavnen beder en muslimsk mand dig om at passe hans bagage, mens han beder."
Hvor Rød Er Du?
Pas!
Ved I, hvem der er et problem som rød?
Kanye.
Da Kanye først begyndte, sagde han: "George Bush er ligeglad med sorte."
Konservative sagde: "Klap i." Røde sagde: "Lad kunstneren tale."
Så sagde han, han kunne lide Trump, og røde sagde: "Ja, han skal klappe i."
Folk er efterhånden dødtrætte af Kanye.
Folk siger: "Manden er kugleskør."
Ja. Det passer.
Han er rapper.
Siden hvornår er rappere følelsesmæssigt stabile?
Hvad er dit argument? "Da jeg var ung, var der Flavor Flav.
Han sagde: 'I ved, hvad klokken er slået.'
Og det gjorde vi. Han havde et kæmpe ur på brystet.
Der var en anden, der hed DMX, der røg crack og gøede ad folk.
Han sagde… Og vi vidste, hvor han stod.
Hans gøen var så godt som hans ord.
Der var også Eminem, der lavede album om at myrde sin kone.
Det er normale mennesker."
Måske vil hun kunne lide den her.
Ja, våben. Jeg mister rødes sympati angående våben.
Jeg vil gerne, før jeg taler om det, sige, at jeg er bange for våben,
men det er strisserne så også.
Hvad kan vi lære af Uvalde?
Fra Uvalde, Texas. Skal vi bare…
Skal det være en god fyr med en pistol? Kan det kun stoppes sådan?
Hele landet bliver fyldt med gode fyre med våben:
"Bliv der, dit røvhul!" "Bliv selv der!" "Jeg står allerede stille!"
Hvis det er op til os at stoppe våben…
Fartkørsel dræber tusinder om året. Skal vi også stoppe det?
Skal vi køre dem af vejen?
Hvis vi ser en fartbilist: "I ved, hvad de siger:
En slem fyr i bil kan kun stoppes af en god fyr i bil."
Ja, mit problem med våben er, at jeg ikke køber nogens argumenter.
De konservative siger, våben er beskyttet i forfatningen,
fordi grundlæggerne tænkte, at hvis folk havde våben,
ville regeringen gøre, som de siger, ellers ville de gøre oprør mod regeringen.
Hvilket er en fin idé i 1700-tallet, men…
Problemet er, at folk stadig samler våben
og tænker, at de en dag må tage kampen mod USA's militær,
og de tror, de har en chance, ikke?
Og måske har de ret,
og derfor foreslår jeg, at vi afprøver deres teori
og en gang årligt holder en kamp.
Lad os sige 100 NRA-medlemmer
mod, jeg ved det ikke, to soldater.
Send det på Fox juledag.
"Glædelig jul og velkommen til NRA mod Militæret i 2022.
Lad os gå på slagmarken og møde en NRA-kæmper.
"Hvad hedder du? Hvilken slags våben?"
"Jeg er Andy Baker og har en AR-15 og er iført kevlar fra top til tå."
-"Hvor selvsikker er du fra et til ti?" "-En fucking million."
"Vi skal tale med militæret."
De klipper til en i en bunker, der siger:
"Jeg hedder sergent Jeremiah Walker."
"Hvilken slags våben bruger du?"
"Jeg ved ikke, om det er fair, men jeg bruger en drone.
Den er udstyret med otte Hellfire-missiler og et kraftigt kamera.
Som I kan se på skærmen, er NRA-gutterne i en stor klynge.
Så jeg vil…
Er vi begyndt? Okay.
Ja, så jeg trykker på knappen her.
Nu er de alle døde."
"Det var alt for dette års opgør med NRA mod Militæret.
Sponsoreret af
Whole Foods."
NRA-fyrene ville sige: "Vi tæver dem næste år. Vi deler os bare."
Det er det konservative argument, og venstrefløjens er,
at våbenstatistikkerne i Amerika bare er forfærdelig, ikke?
Og de er de. 40.000 våbendødsfald om året. Hvilket er forfærdeligt.
Men de siger aldrig, hvor mange af dem der er selvmord?
To tredjedele er selvmord. Det ved ingen.
Når der er masseskyderier i fjernsynet,
som er tragisk, skynder de røde sig i tv og siger:
"Vi mangler ikke psykisk behandling. Kun våbenkontrol." Nej.
Hvad med begge dele? Ikke? Hvad med et spørgsmål ved salget?
Find ud af, hvem der er deprimeret, og to tredjedele af våbendødsfald ender.
Fyren kommer, og de siger: "Før du køber våbnet,
må vi så lige se din historik?"
Han siger: "Du har lyttet til Lana Del Rey
og stirret på billeder af din eks. Du får ikke en pistol i dag,
men vi giver dig en pose svampe og filmen Ace Ventura: Detektiv.
Du kommer på benene og snakker med dine røvballer i en fart."
Så nu er vi nede på omkring 13.000 dødsfald om året,
hvilket er frygteligt.
Men ved I, hvor mange der dør af influenza i gennemsnit om året? 50.000.
Frygter du at blive skudt, så tænk på, hvor meget du frygter at dø af influenza…
Det gør du ikke.
…del det med tre, så mødes vi der.
Se, hvordan jeg tænker mig selv ind i isolerede, røvhulspositioner?
Om alt, så længe jeg kan huske. Selv jeg tænker: "Så hold dog kæft, mand."
Jeg er nok den eneste, der er blevet spurgt:
"Vil du have ret eller være glad?" Jeg var sådan…
Der er noget galt.
Og forresten arbejder jeg imod alle mine instinkter.
Jeg giver til alle røde grupper, I kan komme på. Jeg giver til så mange…
Jeg støtter en anti-kapitalistisk gruppe. Hvor dumt er det lige?
De er frække nok til at bede om bidrag.
"Må vi få $100 til vores anti-kapitalisme gruppe?"
Jeg siger: "Men I ved, hvor jeg får de penge fra, ikke?"
Nå ja.
Måske tænker I: "Neal, hvorfor ryger du ikke pot?
Slap dog af." Det er der ikke, fordi jeg elsker pot.
Det er deroppe, fordi jeg ikke tror, stoffer virker rigtigt på mig.
Ligesom MDMA. Molly, ecstasy, alt efter hvor gamle I er.
Jeg har gjort det syv, otte gange. Det har aldrig virket på mig.
Nogle folks hjerne reagerer ikke på MDMA. Sådan er jeg.
Mine venner har ikke sådan en hjerne. Det var akavet.
De gnubber hinandens brystvorter, og jeg står bare…
Pot virker vist heller ikke på mig.
Skal pot gøre en voldsomt paranoid i fem minutter,
og så skal man sove? Er det pot?
For i så fald, pletskud.
Det er synd, for vi lever i den gyldne tidsalder for pot.
Pot er lovligt mange steder. Det er lovligt herude.
De sponsorerer comedyshows, så jeg får poser, vapes og piber.
Jeg har så meget pot, jeg ikke kan bruge.
Jeg minder om en gammel dame med et citrontræ i haven. "Tag noget pot."
Pot er lovligt.
Svampe er blevet legaliseret i Denver, Oakland og hele Oregon.
Ja.
Så der kommer svampe-butikker.
Klar? I går ind i en svampebutik: "Har I åbent?"
"Det ved jeg ikke, er du åben?"
Jeg har intet imod stoffer.
MDMA, psilocybin og pot bestod alle sikkerhedsprøver.
Men hvad ville ikke bestå de sikkerhedsprøver?
Alkohol. For sikkerhed?
Hvis de testede whisky i et laboratorium.
100 mænd, 100 kvinder, forskere giver det, noterer resultaterne og går til chefen:
"Vi lavede whiskytesten.
Efter en-to drinks virkede folk varme og glade.
Omkring den tredje drink blev mange mænd krigeriske.
Kvinderne var triste, men de sagde, de ikke ville tale om det.
Så kastede mange op og faldt i søvn, og de, der kørte hjem, kørte galt."
"Det lyder stygt." "Ja, her er det skøre. De vil alle komme tilbage på lørdag.
De spørger, om vi kan hyre en DJ.
Og to israelske fyre vil promovere det."
Så jeg drikker ikke meget.
Det skøre ved alkohol er, at det får så meget god PR.
Siden jeg var barn, har jeg hørt: "Når man drikker, viser man sit jeg."
Det er sandt efter en eller to drinks.
Men jeg har aldrig set en fuld ven og tænkt: "Der er den sande Tony."
"Fuck jer!"
Det er hans sande jeg lige der.
Den rigtige Tony skal bare pisse på gaden.
Så jeg drikker og ryger ikke meget. Folk kan ikke lide det.
Det er godt, jeg ikke gør det.
Jeg ved det, for når jeg siger det til fester,
siger folk "godt for dig" og går væk.
Alkohol er svært.
Det er svært for mig, for jeg voksede op med en far, der var alkoholiker.
Og folk elsker alkohol, og kvinder er mennesker, så…
Indrøm det.
Så det er svært at date,
fordi jeg ikke vil være drink-strømer, men samtidig kan det bringe minder frem.
Nogle gange er det fint. Andre gange er det "traume".
Men jeg ved ikke, hvad jeg kan bede om her.
Jeg ved bare ikke…
"Jeg kan ikke bestemme, om hun må drikke."
"Hvad hvis du vil beskytte dig selv?"
"Fra hvad?"
"En negativ følelsesmæssig oplevelse? Lugten af alkohol?"
"Hvorfor fanden er du ikke kommet over det?"
Så jeg har et negative bånd i hovedet om det og de fleste ting i mit liv.
Jeg har en meget dårlig indre monolog.
Jeg skrev det ned engang, og da jeg så det, ville jeg slette det.
For hvis mine venner ved, at nogen taler sådan til mig,
bliver de sure.
Men i mellemtiden var jeg selv indblandet.
Har I set tilbage på livet og tænkt, at det er uundgåelig, at I er, som I er?
Hvis I ikke ved meget om mig, er jeg den yngste af ti børn,
hvilket er for mange.
Ikke?
Begge mine forældre blev født under depressionen
og var søde nok til at tage den med.
Begge mine forældre bragte den energi til deres ægteskab,
og der var bare meget kaos og alkohol og strenge regler.
En masse vold. Mit tidligste…
En af mine tidligste minder i livet er at se min bror som teenager
i slåskamp med far på plænen.
Okay, så det er livet.
Så mange regler. Bare regler om alt.
Der var så mange regler, at min mor skrev de vigtigste ned
og satte dem op på køkkenvæggen, som man ser på en stålfabrik.
Min ven satte dem op her.
Jeg fortæller jer om dem.
En masse tv-regler, hvilket nok giver mening.
Der er mange regler for vasketøj. Min mor var skør med det.
Hvis man efterlod tøj for længe, ville min mor konfiskere tøjet.
Forsvundet på Khmer-Rouge-manér.
Det blev aldrig set igen.
Men et år til jul fik min søster Anne en nøglering, et lys,
og en kasse med gammelt tøj tilbage…
God jul, Anne. Hvorfor græder du?
Der var sandwichregler. I havde også sandwichregler, ikke?
Vi måtte lave… Der var for mange af os.
Vi kunne ikke lave sandwich om morgenen før skole,
så vi måtte lave masser i weekenden og lægge dem i fryseren.
Og før skole tog vi en af vores sandwich.
I tænker, at det ikke var friske sandwich, men I glemmer en vigtigere oplysning.
Sandwich tør ikke altid op fra klokken otte til frokost.
I de tilfælde spiste vi rundt om kanterne som rotter på et piratskib.
Det var stort set som i Gilmore Girls.
GENERELLE REGLER
Jeg voksede op som katolik. Er der andre?
Jeg deltog i de katolske milepæle:
Dåb, første nadver, konfirmation, ateisme. Ikke?
Jeg burde ikke kalde mig ateist. Jeg er agnostisk om min ateisme, ikke?
Ateister er forresten nogle selvtilfredse hyklere.
Ateister siger: "Beder du til en gud? Hvor fjollet.
Vil du se mit vision board?"
Jeg kender mange hvide ateister, ikke mange sorte.
Ikke nul, men ikke mange.
Jeg har en teori om, hvorfor der er få sorte ateister:
Ateisme er toppen hvidt privilegium.
Ja. Religion siger: "Vil du have et liv efter døden?"
Og hvide mennesker siger "nej tak".
"Hvor meget bedre kan det være?
Jeg tager kosttilskud og ser, hvad der sker."
Hvidt privilegium har haft nogle gode år.
Ja.
Kaukierne, kaukasierne.
Kaukierne blev overrumplede i 2020. De blev taget med bukserne nede.
Jeg talte med en hvid dame.
Hun sagde: "Jeg vidste ikke, det var så slemt med sorte og politiet."
"Hvor skulle du vide det fra, medmindre du hører bare en sorts sange.
Hvad tror du, 'Fuck tha Police' handlede om, frue?"
"Jeg troede kun, det var ét distrikt."
"Hvad med Bob Marleys 'I Shot the Sheriff'"?
"Men han skød ikke vicesheriffen, så…"
Jeg kan lide det åbenlyse hvide privilegium.
Ved I, hvad der er et skjult hvidt privilegium?
Mange amerikanske bynavne er hvidt privilegium.
Ligesom Chicago og Milwaukee er indianske ord.
Vestkysten er vild.
San Francisco, Los Angeles, San Diego.
Spanske navne. Har I tænkt over, hvorfor de er spanske?
Fordi vi stjal dem fra Mexico og gad ikke engang ændre navnene.
Det er iskoldt hvidt privilegie-lort.
Det svarer til, din ven Pete havde en kæreste i årevis. "Petes pige."
Du stjæler hende og tager til fest: "Du kender min pige, Petes pige, ikke?"
"Er du tørstig? Giv Petes pige en drink.
Her er en halskæde med dine initialer. PP. Petes pige."
Det er også hvidt privilegium at joke om race.
For på en hvid preller det bare af.
Jeg kender sjove, lede sorte fyre.
"Hvide kan ikke danse. I har ingen rytme."
"Det er lige meget, når man ejer pladeselskabet."
Gør folk sådan på TikTok? Er det TikTok?
Mange kaukier spørger mig: "Neal…
…jeg er en god kaukier. Hvad kan jeg gøre?
Hvordan bekæmper jeg hvidt privilegium?" Anerkend, når det sker for dig.
Det her skete for nylig.
Jeg blev stoppet for at køre 117 km/t. Fartgrænsen var 55, så lidt over.
En hvid betjent får kørekort og registreringsattest.
Han tjekker nummerpladen, og jeg tænker: "Jeg fortjener en bøde eller advarsel.
Jeg fortjener, hvad jeg får." Han kommer tilbage.
Han siger: "Du får en advarsel."
Jeg tænker: "Langt ude.
Mine sorte og brune venner ville mindst få en fartbøde.
Jeg må sige noget. Vær ikke dum. Han er strømer.
Nej, sig noget." Jeg sagde:
"Tak. Det var et hvidt privilegium."
Han sagde: "Privilegiet er helt hvidt." Hvad fanden?
Race er et andet emne, der er sært for mig,
for det har haft en stor indvirkning på mit liv.
Ikke i nærheden af en farvet, men 50 gange mere end andre kaukier.
Og jeg er god til at skrive racevitser, men er det passende, at jeg fortæller dem?
Hvis de ender i de forkerte hænder…
Den om rytme og pladeselskabet ville være et hit til Ku Klux Klan-møder.
I kan høre det. "Det er lige meget, når man ejer pladeselskabet.
Farvel. Jeg hedder Jedediah."
Skal jeg ikke fortælle de jokes offentligt?
Jeg ved, hvad mine intentioner er, men
skidt med, hvad mine intentioner er, hvis de bliver misfortolket.
Et tilgængeligt comedyshow, ikke?
Jeg er i et lille teater og moraliserer om race.
Kevin Hart er på et stadion:
"Engang var jeg i Egypten, og en kamel bed mig i pikken."
Der er noget…
Der er noget galt med mig.
Ved I hvad?
Jeg tror, det er en kvindesko.
I tænker måske:
"Neal, hvis du blev gift og fik børn, ville din fremmedgørelse forsvinde."
Måske. Jeg ved det ikke.
Jeg har aldrig været gift og har ingen børn. 48 år.
Folk kan ikke lide det.
Det er værre for kvinder at være ældre og ugift uden børn. Folk har ondt af dem.
Men som en fyr er folk mistænkelige.
Kvinder ville stole mere på mig, hvis jeg havde været gift og dræbte konen.
De ville sige: "Han kan elske, men bliver for lidenskabelig.
Og han myrder ikke to mennesker."
Nuttet.
Det er ikke.… Jeg har været i langvarige forhold.
Jeg har været forelsket et par gange. Det nåede ikke til ægteskab.
Det nåede ikke dertil. Det er store risici i forhold,
for man laver et dagligt tillidsfald med en.
Hver dag siger man: "Din tur. Så er det nu."
"Åh gud, det er så sjovt. Min tur."
"Så er det nu. Jeg har dig."
"Jeg er så knyttet til dig. Vi er heldige."
"Min tur igen."
Jeg har såret folk som den, der greb, og den der faldt.
Begge dele stinker af forskellige årsager.
Sagen med disse forhold er,
at man skal tro på hinanden og forsikre hinanden:
"Vi er ens. Jeg føler det samme for dig, som du føler for mig. Vi er forbundet."
Så ser de på en en dag og siger:
"Jeg har foregivet det.
Vi har ingen forbindelse."
Så skal man analysere forholdet
for at afgøre, hvornår de begyndte at foregive.
Og så acceptere det faktum,
at nogle af de bedste minder i ens liv måske var bedrag.
Det er overvældende.
Jeg dømmer mig selv for det. Jeg tænker: "Der er noget galt med dig."
Andre komikere dømmer mig. En komikerven sagde:
"Du ville være mere populær, hvis du var gift med børn."
"Hvorfor?" Og han sagde:
"Publikum stoler mere på dig, hvis du er gift med børn. Du er moralsk.
Du prioriterer andre højere end dig selv." Det har jeg aldrig gjort, lovligt.
Jeg har en hund.
"Hvilken? Den, du ikke elsker?" Fuck jer.
Jeg fortæller ikke en skid mere.
Men jeg forstår, I stoler mere på komikere,
der er gift med børn. Jeg har dog et spørgsmål:
Hvordan går Bill Cosbys ægteskab?
Er Louis C.K. stadig lykkeligt gift? Han er pissesjov. Han må være gift.
Jeg havde et til, og I skal være ærlige.
John Mulaney?
Sig ikke "åh" mig. Jeg var sgu med til brylluppet.
Ja.
Jeg ved ikke, hvad I brugte. Jeg fløj ud og lejede en bil.
"Vil du opgradere for $30?" "Det er Mulaneys bryllup. Lad os fejre."
Jeg fik en PT Cruiser: "Var det en opgradering?"
I det mindste blomstrer Woody Allens ægteskab stadig.
Så I den dokumentar?
Allen mod Farrow.
De fremlagde ret endegyldigt,
at før han giftede sig med sin steddatter Soon-Yi,
misbrugte han sin anden steddatter.
Jeg må sige, jeg synes mindst om den Woody Allen-film.
Mine nederlag i forhold er ikke pga. manglende forsøg.
Jeg har taget forskellige tilgange, kærlighedssprog, tilknytningsstil.
Alder, race, vægt, job.
Jeg datede en model. Tak.
Det er ligesom at eje en strandbuggy.
På stranden er det fint.
Ellers siger man: "Jeg skulle ikke have taget dig med."
Det her er forresten heteroseksuelt.
Jeg har ingen homo-indsigt. Jeg har aldrig været bøsse.
Jeg tjekker årligt.
Hvis du er ærlig, så gør det.
Jeg går på Pornhub, klikker på "bøsse" og siger: "Hvad så?
Tilbage til kvinder."
Selvom jeg ikke har været bøsse, har jeg oplevet meget homofobi,
fordi jeg har et bidet.
Straight venner siger: "Jeg kan ikke, mand.
Jeg vil ikke få vand i røven." Er du bekymret for…
Hvis det eneste, der holder dig fra at være bøsse, er vand på røven…
…så er du bøsse.
Bare vær bøsse.
Kom herover, brug bidetet, og start dit nye liv.
Så basal er mænds forståelse af vores seksualitet.
"Jeg skal bare beskytte flaget.
Og alt er det samme."
Nej, det skal du ikke. Jeg er 48. Flaget er blevet krænket.
Jeg har haft et par fingre i røven. Fra kvinder. Der skete intet.
Intet ændrede sig. Jeg sagde ikke: "Min identitet!
Alt, hvad jeg troede, jeg var!
Sluk for Rogan, sæt Drag Race på."
Ved I, hvad der altid først forsvandt i mine forhold?
Påskønnelsen for hinanden. Det sker i de fleste forhold.
Vi påskønner ikke hinanden mere. Kvinder tænker:
"Mænd er ubetænksomme og dumme."
Mænd tænker: "Kvinder er så sarte og krævende."
Vi har begge ret.
Kvinder, I er sarte og krævende. Men ved I hvad?
De er sofistikerede og elegante
og kan skabe følelsesmæssige forbindelser, også direkte øjenkontakt.
Kvinders ånd ophøjer bare alt.
De kan forvandle et rum med deres tilstedeværelse og energi.
Jeg er glad for, her er kvinder.
Hvis der ikke var kvinder her og kun fyre i et mørkt rum, der så på mig.
Hvad ville stemningen så være? Proud Boys, det ved I godt.
Bare fyre med afklippede læderhandsker
og forfærdelige solbriller sådan her af en eller anden grund.
Og kvinder, I synes, mænd er ubetænksomme og dumme, og det er vi.
Men ved I, hvad vi ellers er?
Hylesjove.
Det er vi. Vi er meget sjove.
Kvinder er smukt konstruktive, og mænd er sjovt destruktive.
Hvis I tager til en begivenhed, hvor der kun er kvinder,
der får øjenkontakt og drikker hvidvin,
tænker I: "Jeg må fandeme ud herfra!"
Men normalt kommer mænd og dæmper energien.
Vi er der, og vi prøver… Vi prøver altid at imponere.
Vi køber lort til jer, vi breakdanser,
laver tryllekunster og baglæns saltoer.
Vi snakker med lydeffekter.
"Jeg slog ham i maven. Han tog et maskingevær frem."
Jeg har aldrig hørt en kvinde lave en lydeffekt.
Lyde som fuglekvidder, miav, sådan noget, I godt kan.
Vi vil altid få jer til at grine. Vi har sjove kælenavne til vores venner.
"Det er Mike, alias Stådreng Mike.
Alias Analfabet Mike."
Jeg har aldrig hørt en kvinde sige: "Det er Sarah, alias Golde Sarah.
Hun er så tør dernede, at vi kalder hende Sahara."
Jeg har ingen medfødte evner til at være kæreste.
Jeg er taknemmelig for, der ikke er en optagelsesprøve
til at blive kæreste, for jeg ville dumpe lortet.
Kvinden ville komme med resultaterne: "Neal, du bestod ikke. Det vidste du.
Et par dele klarede du dårligt. En af dem er at lytte.
Spørgsmålet var: 'Du ser basketball, og din pige vil snakke,
hvad gør du?' Vi ville se 'Sluk for tv'et, og spørg, hvad der sker,' men du skrev:
'Jeg ville skrue op for tv'et
og sige: Jeg kan ikke snakke nu. Det er første periode,
som er en af de vigtigste perioder.'
Du var også dårlig til konfliktløsning.
Spørgsmålet var: 'Hvis hun var sur over noget, du gjorde,
hvad ville du så gøre? Og du skrev:
'Jeg ville tænkte på en gang, hun gjorde noget lignende
og sige: Se, kælling? Nu står vi lige.'"
Tilbage til appsene med dig, min ven.
Der er noget galt med mig.
Det andet, jeg ikke er vild med i forhold, er magtdynamikken.
For jeg føler, at mænd havde al magten i 400.000 år sådan cirka.
For seks år siden sagde kvinder: "Må vi?"
Jeg bør ikke sige, mænd ikke har magt. Lad mig være præcis.
Røde hvide mænd har ingen magt i forhold.
I denne tid i historien, som en rød hvid mand,
skal jeg gå til demonstrationer mod mig selv. Er I med?
Under George Floyd-demonstrationerne sagde jeg:
"Jeg får et skilt fra Kvindemarchen:
'Jeg er problemet!'"
Jeg tog til Kvindemarchen. Det var inspirerende,
og jeg så også det sjoveste, jeg har set.
Så inspirerende, 400.000 kvinder,
deres ægtemænd, kærester, sønner, fædre, alle sammen marcherede for en sag.
Det var utroligt.
Og jeg så også det sjoveste pis nogensinde.
Vi havde alle skilte, vi havde lavet.
Der var en anden fyr, og han havde et skilt med:
"Sådan ser en feminist ud," med en pil, der pegede på ham.
Han og jeg går, vi får øjenkontakt, han ser på sit skilt og gør sådan…
Så vi ser, hvad der sker.
Ja, jeg har datet mange kvinder, der korreksede mig.
Jeg havde to kærester i mit liv, der sagde:
"Jeg oplærte ham.
Jeg lærte ham meget." Ja.
Har I hørt fyre sige det? Nej, I kender ingen alfonser.
Ja.
I lærer os meget, men aldrig noget, vi vil vide. Kun pis, I vil have, vi ved.
Aldrig har en kæreste sagt: "Sådan kvæler man en ulv."
Det er altid pigeting, I vil have os til at vide,
og så siger vi "nå ja".
Det er lyden af en fyr, der lærer fis, han er ligeglad med:
"Nå ja.
Dynebetræk, ja.
Ja, en dyne bør have sin egen pose.
Tak, skat."
Det sker for alle fyre i hele verden. Alder, race, klasse er lige meget.
Vi ved, hvad der skete med Meghan Markle og Harry Potter. Hedder han det?
Vi ved, hun en dag sagde: "Vi er i England,
du er prins, men din familie stinker, så vi tager til USA, hvor du er et nul."
Og han sagde:
"Nå ja.
Fuck tusind års tradition. Tak, skat."
Så meget i forhold er held. Det taler ingen om. Det er held.
Her er noget, jeg slog op.
Det er en ud af otte chance for, at du gifter dig med en, du dater.
Der er 50 % chance for, at ægteskabet fungerer.
Så i bund og grund
er der 6 % chance for, at I er i et kærligt, evigt forhold
med en, I dater, selvom de er gode, og du er god.
Seks procent. Det er held.
Og jeg ved, at jeg skal stoppe showet nu og lade alle fyre, der er her på date,
se på deres dame og sige, at I er undtagelsen.
I fortsætter sammen. Jeg forstår det.
Men seks procent. Det er held, ikke?
Selv hvis jeg tager fejl, er det 9, men det er 6.
Det er held. Vi er alle…
Vi dømmer hinanden for fejlslagne forhold. Vi dømmer os selv. Vi bør have empati.
Vi er alle bare fans til en NBA-kamp, der tager et skud fra midten.
Når de skyder forbi, siger alle "årh".
De siger ikke: "Fuck dig!
Tænk over, hvorfor du ramte forbi.
Begynd med dit forhold til din mor og gå videre derfra."
Og så babyer.
Jeg er ikke anti-baby.
Jeg er anti-foster. Det ved I godt.
Jeg hader sgu fostre. Jeg hader dem sgu.
Gid et foster ville provokere mig.
Jeg har bare aldrig kigget ned ad mig selv og tænkt:
"Jeg bør reproducere det her. Vi laver en af de her. Kom nu."
Ved I, hvorfor jeg ikke vil have børn?
Har I set programmet Nyhederne?
Klimaforandringer er et mareridt. Vi er dobbelt så mange, som vi bør være.
Jeg har aldrig oplevet så meget splittelse før.
At få et barn nu er ligesom at være til fest,
hvor der er propfyldt og ild i taget, kælderen oversvømmes og politiet kommer,
og du siger til din ven: "Lad os invitere Brian."
Jeg skal sige på første date, at jeg ikke vil have børn.
Det behøver jeg vel ikke. Det virker bare pænere, ikke?
Fordi kvinder har mærkelig timing med det.
Jeg var på date med en pige: "Jeg er 40.
Jeg bør tænke over, hvem jeg får børn med."
"Tænke over det?
Frøken, vi har måske få minutter."
Jeg må fortælle kvinder på første date, at jeg ikke vil have børn.
Det kan folk ikke lide.
At sige det på første date svarer til at sige til jobsamtale:
"Bare at I ved det,
jeg hader fandeme computere.
Hvordan gør vi det her?"
Måske er det held. Måske er det timing.
Eller det kunne være begge dele. Eller måske er det mig.
Der er måske noget galt med mig.
Måske er jeg for sur eller såret eller kvindefjendsk.
Eller noget, jeg ikke engang ved.
Ved I, hvad jeg indså?
Det er ikke dig.
Er det ikke mig?
Godt. Lad os afslutte showet. Farvel, venner.
Kvinder, se, den tillid jeg vil have. Bare lidt?
Jeg tænkte for nylig,
at jeg ikke kan garantere en kvindes følelsesmæssige sikkerhed.
Og jeg ved ikke, om hun kunne garantere min.
Gid det ikke var tilfældet, men sådan har jeg det.
Folk spørger: "Bliver du ikke ensom?"
Jo.
Men jeg har aldrig været ensommere end i et forhold, jeg ikke ville være i.
Og så med børn…
Jeg siger, det er klimaforandringer…
Det er det ikke. I al hemmelighed.
Det siger jeg, men det handler om den følelsesmæssige forbindelse,
for jeg vil ikke have, barnet bliver født, og jeg ikke elsker det.
Vi ved, hvad der skete med Keith.
Og vigtigere, min far havde ti børn, og han elskede ikke os, vel?
Så jeg er halvt ham og kan gentage det igen.
Folk siger: "Du ville være en god far."
Jeg ville være en god marinesoldat. Det vil jeg ikke være.
Folk siger: "Prøv." Det er ikke… "Tag springet."
Det er ikke min risiko, det er deres. De bærer al risikoen, ikke?
For hvis man er født med en forælder, der ikke elsker en,
tænker man altid, at der er noget galt med en.
Jeg hader også det pres, vi alle er under for at gøre det.
Jeg hader det virkelig.
Der er mange nye køns- og seksuelle orienteringer.
Der er kun én forholdsorientering.
Mod ægteskab.
"Hvad med polyamori?"
Der er ingen skattelettelser for det.
Men folk er meget imponeret over det: "Vi blev gift og fik en vielsesattest."
"En vielsesattest? Hvordan det?"
Et lovligt åg er ikke så imponerende.
Er I med? Hvad er mere meningsfuldt?
En fugl i et bur?
Eller en fugl, der flyver væk hver dag og kommer tilbage,
fordi den kan lide at være fugl med dig?
Er det ikke bedre?
Folk siger dumt pis: "Hvis du ikke gifter dig med hende,
kan du ikke besøge hende på hospitalet om aftenen."
Jo, hvis jeg giver vagten 40 dollars.
Sådan, fugl.
Og har I spurgt ægtefolk, hvordan det er?
Svarene kan chokere jer.
Og det er ikke kun mænd.
Spørg en kvinde om ægteskab,
og de lyder som en politiker, der undgår svære emner.
"Lisa, hvordan har du og Mike det?" "Børnene har det fint."
Når man spørger fyre om ægteskab, lyder de, som om de læser et gidselbrev.
"Mike, hvordan går det med dig og Lisa?"
"Goddag.
Jeg er glad.
Vær ikke bekymret for mig.
Vær bekymret for dig selv
og din hedenske livsstil.
Hun har lært mig så meget
og gjort mig til en bedre mand."
Hun står i hjørnet ligesom IS:
"Fortæl ham om dynebetrækket."
"Nå ja."
Det her er sjovt.
Det er bare sjovt at være ude.
Ved I, hvad en af fordelene ved covid måske er, håber jeg,
er empati for psykiske lidelser, ikke?
Fordi alle var isoleret.
Og mennesker klarer sig ikke godt i isolation.
Vi har stadig hulemandshjerner.
Vi tror, hvis vi er isolerede, at stammen afviser os,
og så begynder vi at bebrejde os selv og finde fejl, der ikke er der…
Vores mentale sundhed daler.
Jeg håber, folk fremover har empati, når nogen siger:
"Jeg er deprimeret eller angst," og de siger: "Ja, det husker jeg."
For mange af os har følt os isoleret hele livet.
Det andet, jeg siger er, at en af de ting,
jeg kunne lide ved covid, var, at vi kunne slappe lidt af med arbejdet.
Vi kunne lægge sværdet lidt ned.
Hvis du opnåede noget under covid, fedt. Hvis ikke, så også fedt.
De eneste, der opnåede noget under covid, var
Bo Burnham…
…Amazon.com
og Chicago Bulls i 1998. På en eller anden måde.
De vandt igen, ikke?
Men det var rart at slappe af, men så snart verden åbnede sig,
sammenlignede jeg mig med komikere
og så, hvem der lavede hvis podcast, hvor de optrådte, og hvor godt de solgte.
Og er jeg for gammel til TikTok?
Kan man lave lip-sync-videoer og være på kolesterolmedicin?
Som jeg sagde, comedy er så offentligt, og det kan være udleverende.
Og som jeg sagde, er der mange måder, jeg ikke føler,
jeg passer ind i verden. Jeg gør det ikke så godt,
men med comedy føler jeg, jeg ved, hvad jeg laver og er en del af noget,
men der er altid en påmindelse: "Nej."
Lige før starten af covid holdt Netflix en fest.
I denne historie nævner jeg kendte og undskylder på forhånd.
Historien har mange kendte. DiCaprio var der, og jeg nævner ham ikke.
Så…
Netflix holder en fest hjemme hos chefen for Netflix.
Han hedder Ted Sarandos.
En skøn mand.
Det er hos Ted Sarandos, og jeg går ind, og der er de største komikere i verden.
Jeg kigger over, der er Burr, Aziz, Mulaney, Ali Wong,
Sarah Silverman, Wanda Sykes, Trevor Noah,
Borat.
I tænker: "Du er ret god. Ret stor, Neal. Okay."
Dave Chappelle, Chris Rock, Kevin Hart.
Og så kigger jeg herover,
Ellen DeGeneres, Eddie Murphy.
Jeg tænkte: Hold da kæft." Jeg har aldrig set alle dem sammen.
Jeg tænkte: "Jeg ved ikke, hvad du gjorde
for at blive inviteret, men det må have været godt, og jeg er stolt af dig."
Jeg kigger bare rundt på mine helte.
Alle ikoner.
Og Ted Sarandos, som er en skøn mand,
udbringer en skål og siger:
"Det er så spændende for mig at være i stue
med alle mine comedyhelte."
Og Chris Rock råber:
"Og Neal Brennan!"
Jeg tænkte: "Jeg håber, at Chris en dag bliver ydmyget foran sine kolleger."
Og en god joke, forresten.
Den rigtige joke at fyre af.
Gid jeg kunne have været en anden, så jeg havde nydt den mere.
"Fuck, jeg er Neal Brennan. Pis."
I en film, når nogen bliver flov, går de til slowmotion af…
Min slowmotion var Ellen…
Og Borat sagde "min kone"!
Men ja, det fik mig til at tvivle på mig selv som sædvanligt.
Fordi det falder dem så naturligt.
Dave begyndte at lave comedy som 14-årig og var god dengang.
Eddie vidste, han ville i tv som femårig.
Ellen talte om The Tonight Show, før hun lavede standup.
Bare alle de historier.
Jeg gjorde jeg det helt baglæns.
Jeg var forfatter, så blev jeg komiker i trediverne,
og jeg er ikke et naturtalent.
Jeg måtte knokle og få stemme- og bevægelsestimer.
Jeg har hørt mange lydbøger om karisma.
Mange.
Jeg lyder, som om det er fortid. Jeg gør det nu. Kan I se den?
"Det er ikke et ur." I har ret.
Det hedder en Pavlok.
Det her giver mig et lille elektrisk stød
hver tredje minut for at minde mig om at smile.
Det er sket i hele showet.
Når jeg er i nærheden af de folk, tænker jeg: "Skal jeg ikke gøre det her?"
Hvad er det overhovedet?
Hvorfor laver jeg ikke almindelig standup?
Sidste gang sagde jeg: "Jeg skal have tre mikrofoner på række."
Sådan her…
Og til dette show: "Hey, jeg har byggeklodser med!"
Jeg har tilbragt de sidste…
…15 år af mit liv som komiker.
Alle komikere sagde: "Du virker mere som en forfatter."
Sådan siger komikerne: "Giv mig dine jokes."
Før var jeg forfatter, og forfattere sagde:
"Du virker som en komiker."
Sådan siger forfatterne: "Du er irriterende."
Det er, som om der er komikere her og forfattere her.
Neal, du kan bare blive i midten med dine små standup traumedy shows.
Sagde jeg, jeg betalte for det?
Hver for sig…
…kan disse ting håndteres.
Men det er…
Samlet er det det svære. Der kommer depressionen.
Og jeg har prøvet så meget.
Så meget.
Terapi, medicin.
Ketamin.
Jeg fik transkraniel magnetisk stimulering.
Det var godt, men det gik væk.
Så tog jeg til Kina for at få en stærkere version af TMS,
som er ulovlig i staterne.
Det er måske heller ikke lovligt i Kina.
Og så
prøvede jeg 5-MeO-DMT.
Ligesom Bufo alvorius.
Det er ligesom en psykedelisk atombombe.
Jeg gik for vidt med den.
Jeg tror…
Jeg skadede vist mig selv lidt.
Ja, men det giver mening, hvis du leder efter en magisk kugle,
bliver du af og til skudt.
Men jeg tænkte:
"Hvordan gjorde du selvhjælp til selvskade?"
Jeg har sagt hele aftenen, at der er noget galt med mig.
Og der er noget galt med mig.
Jeg vil ikke vise mig selv venlighed.
Jeg vil ikke give nogen nåde.
Jeg slider og angriber mig selv nådeløst, som om det er mit job.
Jeg vil gerne holde op.
Jeg vil gerne tro, at min væremåde,
som mine tanker, mine vaner,
mine følelser,
mine overbevisninger…
Jeg vil gerne tro, at de ikke er fejl.
Jeg vil gerne tro, at alkymien af en personlighed…
…min ånd…
Det må være nok.
Kom nu.
Lad det være nok.
Tekster af: Pernille G. Levine