Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NEAL BRENNAN: BLOCKS
Greit, la meg forklare.
En venn av meg…
La oss si "tidligere venn".
…er kunstner.
Og temaet i vennskapet vårt er å føle seg alene i verden.
Så jeg skrev dette showet, som handler om den følelsen,
og jeg sendte henne manuset og spurte: "Kan du lage en bakgrunn til meg?"
Hun sa: "Det fikser jeg."
Og for to dager siden sender hun meg dette.
Det føles mindre som fremmedgjøring enn som et skolelogopedkontor.
Jeg spør: "Hvordan skal jeg ordne dette?"
Hun sier: "Du finner ut av det."
Så jeg skal
snakke til dere…
hele kvelden, men
jeg vil være fullstendig opptatt av å prøve å tilfredsstille henne.
Ikke noe av dette burde overraske meg. Går det bra med livet ditt?
Flyter du fra begivenhet til begivenhet og føler deg bra? For jeg gjør ikke det.
De fleste interaksjonene mine føles som når du kaster noe,
og det er i en av søppelkassene med et søppel-,
resirkulerings- og matavfallshull,
du gjør ditt beste, men etterpå tenker du: "Det var nok feil."
Sånn føler jeg meg det meste av tiden.
Jeg går gjennom livet, og føler at jeg rotet det til
og vil få problemer.
Jeg er redd for at jeg på dødsleiet vil tenke:
"Er sykepleieren sint på meg?"
Dette er teknisk sett områdene i livet mitt
som får meg til å føle at noe er galt med meg. Noen er viktigere enn andre.
Vi kan starte i det små, med hunder, greit?
Jeg hadde aldri kjæledyr i oppveksten.
Men jeg ser videoer med hunder, de er morsomme og kjærlige,
og soldater som kommer hjem, hunden blir gæren, soldaten blir gæren,
hunden knuller trynet hans, men vet du hva?
Jeg burde få meg en hund.
Så jeg skaffer en pitbull ved navn Keith.
Og alle sa til meg: "Keith blir bestevennen din."
Og jeg må si, kanskje min niende beste venn.
Vi kommer godt overens,
men hva nå den greia som åpner opp ting mellom mennesker og dyr er,
så åpnet den seg ikke.
Så tenker jeg:
"Forstår jeg ikke hund-menneske-forhold,
eller er jeg den eneste som forstår dem?"
For alle spør: "Er han en omplasseringshund?"
Ja, de er alle det.
Ingen av hundene lykkes på egen hånd.
Jeg har aldri hørt: "Hvor fikk dere labradoodlen?"
"Stakk innom Bank of America. Hun var sjefen."
"Nå er hun vår labradoodle på heltid."
Jeg burde ikke si at jeg reddet den. Folk elsker å rose seg selv.
"Vi reddet den, adopterte den." Nei. Dette skjedde med din, min, alle hunder.
Hunden ble født i et kull, kidnappet, gitt til deg.
"Neal, du forstår ikke. Jeg er hundemamma."
Jaså, vet du hvem annen som var hundemamma? Hundens mamma.
Men vi tror hunden er en baby fordi vi snakker til dem sånn.
Nei, de er fangene våre. Men vi tror det fordi vi sier: "Er du en pen jente?"
Senk toneleiet, så ser du at du er et monster. "Er du en pen jente?"
"Vi kan gå ut, jeg må ta et bånd rundt halsen din."
"Gjør et triks for meg, så får du en liten godbit."
"Du er min beste venn."
Vi lager filmer som romantiserer forholdet, som Marley & Me.
Vet dere hva en hund ser i filmen? Han ser Taken, men Liam Neeson kommer aldri.
Forresten, jeg tror det er min feil. Noe er galt med meg.
Så jeg leser bøker om å elske hunder… Bare…
Så er denne greia… Er dette på grunn av LHBT-vitsen min?
Eller prøver hun å si at jeg er på spekteret?
Selv grupper du skulle tro jeg følte jeg var med i,
føler jeg meg ikke som en del av. Som… liberalere.
Åpenbart liberaler.
Se på meg. Syltynn.
Jeg ser ut som Rachel Maddow med skjegg.
Men jeg føler meg ikke som en av dem, for liberalere er verdens minst vennlige folk.
Republikanerne morer seg. Tar tak i fitte, skyter som i Westworld.
Republikanere kan være grådige. De bryr seg om seg selv, familien og rike.
Liberalere må bry seg om alle.
Ikke fostre. Men alle andre.
Ikke sant, liberalere?
Faen ta fostrene. Hvem er med meg, liberalere?
Jeg sparker til et foster på Wilshire Boulevard, om jeg ser et.
Problemet med å være liberaler er at det aldri blir liberalt nok.
Om det er en gjeng republikanere og noen sier
"jeg er republikaner", sier de "kom inn".
Med liberalere, om noen sier "jeg er liberaler",
sier de: "Vi får se."
Du kan ha de riktige meningene,
men hvis du uttrykker dem feil, er du ferdig. Skremmende.
Har du prøvd å snakke om transtemaer offentlig?
Selv nå tenker dere: "Vi må ikke gjøre dette."
"Ikke end opp som vennen din. Bare gå videre."
Men det er poenget mitt. Skremmende.
Vi har vel alle riktige meninger, men har du noensinne…
Å snakke om transsaker offentlig er som å spille samtale-Jenga.
Du gjør sånn…
"Pronomen…"
"Han… De…"
Republikanerne sier: "Transvestitter, vi kaller dem det?"
"Hva skjedde? Spiller dere Jenga?"
"Jeg elsker Jenga. Ta fram brikkene!"
Det er mange små problemer som liberaler.
Jeg bor i Venice i California, i L.A.
Ja. Og det er mange hjemløse i Venice.
Men jeg er fra New York, så det er vanskelig å ta hjemløse i L.A. på alvor.
Når du har jobbet med de beste, vet du.
Så en dag kommer jeg hjem, og jeg fikk en e-post.
Papir-e-post.
Et brev, kaller vi det. I brevet står det: "Vi skal åpne et herberge."
Som liberaler er det topp. Jeg leser. "Rett overfor huset ditt." "Å, faen."
Det var som å være med i gameshowet Hvor liberal er du?
Jeg skrev et svart TV-show.
Ja. Naboene mine vil protestere og greier.
Jeg skal ikke protestere. Jeg skal flytte. Men jeg skal ikke…
Nei, jeg flyttet ikke.
De åpnet herberget. Det er ikke så ille.
Hvor liberal er du? hadde vært et morsomt gameshow.
"På en flyplass ber en muslimskaktig mann deg passe bagasjen hans mens han ber."
Hvor liberal er du?
Pass!
Vet dere hvem som er et liberalt problem, som person?
Kanye.
For da Kanye begynte, sa han:
"George Bush bryr seg ikke om svarte."
Konservative sa: "Hold kjeft." Liberalere sa: "La ham snakke."
Så sa han hvor godt han likte Trump, liberalere sa: "Han må holde kjeft."
Folk er bare utslitte av Kanye nå.
Folk sier: "Han er helt sprø."
Du sier ikke det?
Han er rapper. Når begynte vi å stole på rappere for emosjonell stabilitet?
Hva er argumentet? "I min tid var det en fyr ved navn Flavor Flav."
"Han gikk rundt og sa: 'Vet hva klokka er?'"
"Vi visste det, for han hadde en stor klokke på brystet."
"En annen kar ved navn DMX som røykte crack og bjeffet til folk."
"Han sa… Og vi visste hvor han sto."
"Du kunne alltid stole på hans bjeff."
"En kar ved navn Eminem lagde hele album om å drepe kona."
"Dette er normale folk."
Denne. Kanskje hun liker denne.
Ja, pistoler. Liberalere forstår meg ikke når når det gjelder det.
Før jeg snakker om dette, vil jeg si at jeg er redd for pistoler,
men det er visst politiet også.
Hva skal vi lære fra Uvalde?
Fra Uvalde i Texas. Skal vi bare…
Det må alltid være en bra fyr med en pistol? Kun det kan stoppe det?
Alle… Hele landet vil være bra fyrer med pistoler.
Overalt: "Frys!" "Jeg er allerede frossen!" Bare jævla…
Hvis det er opp til oss å stoppe pistoler, å kjøre for fort dreper tusener i året.
Skal vi stoppe det også?
Skal vi jage dem fra veiene? Om vi ser en som kjører for fort: "Du vet hva de sier,
bare en bra fyr i en bil kan stanse en dårlig fyr i en bil."
Ja, problemet mitt med pistoler er at jeg ikke kjøper argumentene på hver side helt.
De konservative sier at det står om pistoler i Grunnloven,
grunnlovsfedrene mente at hvis borgerne har dem,
vil myndighetene gjøre som de sier, ellers vil folket reise seg mot dem.
Det var en kjempebra idé på 1700-tallet, men…
Men problemet er at det fortsatt er folk som samler våpen
og tror at de kanskje må kjempe mot USAs militære,
og de tror de har en sjanse.
Og kanskje de har rett,
og derfor foreslår jeg at vi tester teorien deres,
og én gang i året har vi et oppgjør.
Hundre NRA-medlemmer mot to fra militæret.
Vist på Fox første juledag.
"God jul, og velkommen til NRA-militær-oppgjøret i 2022."
"La oss dra til slagmarken og hilse på en fra NRA."
"Hva heter du? Hva slags våpen har du?"
"Jeg heter Andy Baker, jeg har en AR-15 og har Kevlar på meg fra topp til tå."
"Hvor selvsikker er du på en skala fra 1 til 10?" "En jævla million."
"Vi skal snakke med de militære."
De klipper til én fyr i en bunker, han sier:
"Jeg er oversersjant Jeremiah Walker."
"Hva slags våpen har du?"
"Jeg vet ikke om det er rettferdig, men jeg har en drone."
"Den er utstyrt med åtte Hellfire-missiler og et høyeffektskamera."
"Som du ser på monitoren er NRA-guttene i en stor klynge."
"Så jeg skal…"
"Har vi begynt? Greit."
"Ja, så jeg skal trykke på knappen her."
"Ja, nå er alle døde."
"Det var årets NRA-militær-oppgjør."
"Sponset av
Whole Foods."
NRA-folkene ville sagt: "Vi tar dem neste år, vi må bare dele oss."
Det er det konservative argumentet, og det liberale argumentet er at
pistolstatistikken i USA er fryktelig.
Og de har rett. 40 000 pistoldødsfall per år. Fryktelig.
Men hva sier de aldri? Vet dere hvor mange som er selvmord?
To tredjedeler. Ingen vet det.
Så hver gang det er en masseskyting på TV,
som virkelig er tragisk, sier liberalere på TV at:
"Vi trenger ikke psykisk helsehjelp, men våpenkontroll." Nei.
Hva med begge? Hva med ett spørsmål når pistolen selges?
Finn ut hvem som er deprimert, så fjernes to av tre pistoldødsfall.
En fyr kommer inn, de sier: "Før vi selger deg våpenet,
kan vi se på nettloggen din kjapt?"
Han sier: "Du har hørt på Lana Del Rey."
"Og sett på bilder av eksen din. Vi gir deg ikke en pistol i dag,
men vi skal gi deg en pose med sopp og en kopi av Ace Ventura: Naturen kaller.
"Du vil komme deg igjen og snakke med rumpeballene dine snart."
Så nå er vi nede på 13 000 pistoldødsfall i året,
som er fryktelig.
Men forresten, vet dere hvor mange som dør av influensa hvert år? 50 000.
Om du er redd for å bli drept av en pistol,
tenk på hvor redd du er for å dø av influensa…
Du er ikke det.
…del det med tre, så møtes vi der.
Ser dere hvordan jeg tenker meg til isolerte drittsekkposisjoner?
Om alt så lenge jeg huske det.
Selv når jeg hører meg selv iblant, tenker jeg: "Holdt kjeft."
Jeg er nok den eneste som har blitt spurt:
"Vil du ha rett, eller være lykkelig?" Og jeg…
Noe er galt med meg.
Forresten jobber jeg mot instinktene mine med dette.
Jeg gir til alle liberale grupper du kan tenke deg. Jeg gir til så mange…
Jeg gir til en anti-kapitalistgruppe. Hvor dumt er ikke det?
Og de har baller til å spørre meg om donasjoner.
"Kan vi få 100 dollar til til anti-kapitalistgruppen vår?"
Jeg sier: "Men dere vet hvordan jeg får disse pengene?"
Å, ja.
Kanskje dere tenker: "Neal, hvorfor røyker du ikke litt weed?"
"Slapp av." Det er ikke der fordi jeg elsker weed.
Men fordi jeg tror rekreasjonsdop ikke fungerer riktig på meg.
Som MDMA. Molly, ecstasy, avhengig av alderen din.
Jeg har prøvd det syv-åtte ganger. Det har aldri fungert for meg.
Noen har hjerner som ikke responderer på MDMA. Jeg har vel det. Ikke vennene mine.
Det var rart.
De gnir på brystvortene til hverandre, og jeg bare…
Ja, og jeg tror weed ikke funker på meg heller.
Skal weed gjøre deg paranoid i fem minutter,
så må du sove? Er det weed?
For i så fall funket det.
Jeg føler meg dårlig, for vi lever i weedens gullalder.
Weed er lovlig så mange steder, som her.
De sponser komishow, så jeg får poser, fordampere og piper.
Jeg har så mye weed hjemme jeg ikke kan bruke,
jeg har blitt som en gammel dame med et sitrontre i hagen. "Ta litt weed."
Så weed er lovlig.
Sopp ble nettopp lovlig i Denver, Oakland, hele Oregon.
Ja.
Så det blir soppbutikker. Klare? Dere går til en soppbutikk og spør: "Er det åpent?"
"Jeg vet ikke, er du åpen?"
Jeg er ikke sint på rusmidlene.
MDMA, psilocybin, weed besto alle myndighetenes sikkerhetssjekker.
Men vet dere hva som ikke hadde gjort det?
Alkohol. Sikkerhet?
Hvis de testet whisky i en labb. 100 menn, 100 damer, forskere deler det ut,
de skriver ned resultatene og går til sjefen.
"Sir, vi gjorde whiskytesten."
"Etter ett, to glass virket folk varme og glade."
"Rundt tredje ble mange av mennene fiendtlige."
"Kvinnene ble opprørte,
men de sa at de ikke ville snakke om det."
"Så kastet mange opp og besvimte, og alle som kjørte hjem krasjet."
"Det høres fælt ut." "Ja, og dette er det rare. Alle vil komme tilbake på lørdag."
"De lurer på om vi kan leie inn en DJ."
"Og to israelere vil promotere det. Er det…"
Så jeg drikker åpenbart lite. Det sjuke med alkohol er at det får så mye god PR.
Siden jeg var barn har jeg hørt: "Når du drikker, kommer ditt sanne jeg frem."
Det er delvis sant. Kanskje ett-to glass.
Men jeg har aldri sett på en drita venn og tenkt: "Det er den ekte Tony."
"Faen ta dere!"
Det er hans gudegitte innerste vesen.
Den ekte Tony må pisse på gaten.
Ja, drikker lite. Røyker lite.
Folk liker det ikke.
Det er bra for meg. Ikke drikke og røyke. Jeg vet det, for når jeg sier det på fest,
sier de "bra for deg" før de går vekk.
Men alkohol er vanskelig. Det er et vanskelig tema, for faren min var alkis.
Og folk elsker alkohol, og damer er folk.
Så…
Innrøm det.
Så dating er vanskelig fordi jeg ikke vil være drikkepoliti,
men samtidig kan det være provoserende.
Iblant går det bra. Andre ganger tenker jeg: "Traume."
Men jeg vet ikke hva jeg kan spørre om innenfor det.
Jeg vet ikke hva som… Jeg sier: "Kan jeg si at hun ikke kan drikke?"
"Som en som prøver å beskytte seg selv?"
"Fra hva?"
"En negativ følelsesmessig opplevelse? Alkohollukten?"
"Er du ikke ferdig med det? Er det mulig?"
Så jeg har et negativt bånd i hodet om det og omtrent alt i livet mitt.
Jeg har en veldig… dårlig indre monolog.
Jeg skrev den ned en gang, og så fort jeg så den tenkte jeg at den måtte slettes.
For om noen av vennene mine vet at noen snakker til meg sånn, blir de rasende.
Men det var jo en innsidejobb.
Har du sett tilbake på livet ditt og tenkt at slik du er var uunngåelig?
Hvis dere vet lite om meg, er jeg den yngste av ti barn,
noe som er for mange.
Ikke sant?
Begge foreldrene mine ble født under depresjonen,
og de var greie nok til å ta den med seg.
Ja, så begge foreldrene mine tok med den energien til forholdet,
og det var bare masse kaos, alkohol
og lov og orden.
Mye vold. Mitt tidligste…
Et av mine tidligste minner er å se tenåringsbroren min
slåss med faren min i hagen.
Greit, så sånn er livet.
Ja, så mange regler. Regler konstant.
Det var så mange regler at moren min skrev ned de viktigste
og hang dem opp på kjøkkenveggen, som i en stålfabrikk.
Vennen min satte dem her. Jeg skal fortelle om noen av dem.
Mange TV-regler, som nok gir mening.
Mange vaskeregler, moren min var vaskeromsgal.
Hvis klærne dine ble i vaskerommet for lenge,
tok moren din klærne dine.
De forsvant, Røde Khmer-stil.
De ble aldri sett igjen.
Men i julen et år fikk min søster Anne en nøkkelring, en lysestake
og en eske med sine gamle klær, så…
God jul, Anne. Hvorfor gråter du?
Mange sandwichregler. Dere hadde vel alle det?
Vi måtte lage alle… Det var for mange av oss.
Alle kunne ikke lage sandwicher på morgenen før skolen,
så vi måtte lage dem samlet i helgen
og sette dem i fryseren.
Og på vei til skolen tok vi med en av sandwichene.
Dere tenker kanskje at de ikke var så ferske,
men dere glemmer noe viktigere.
Sandwicher tiner ikke alltid mellom kl. åtte og lunsj.
I de tilfellene spiste vi rundt kantene som rotter på piratskip.
Så det var litt som Gilmore Girls.
GENERELLE REGLER
Så jeg ble oppdratt som katolikk. Noen flere?
Ja, jeg gjorde alle de katolske milepælene. Dåp, nattverd,
konfirmasjon, ateisme. Ikke sant?
Jeg burde ikke si at jeg er ateist.
La oss si at jeg er agnostiker rundt ateismen min.
Ateister er selvtilfredse dobbeltmoralister, forresten.
Ateister sier: "Ber du til en Gud? Så tåpelig."
"Kan jeg vise deg visjonsplakaten min?"
Jeg kjenner mange hvite ateister, men få svarte.
Ikke ingen, bare få.
Jeg har en teori om hvorfor det er få svarte ateister. Sånn er den.
Ateisme er toppen av hvites privilegier.
For religion sier: "Kan liv etter døden interessere deg?" Hvite sier: "Nei, takk."
"Hvor mye bedre kan det bli?"
"Jeg tar kosttilskuddene mine og ser hva som skjer."
Hvite privilegier har hatt noen gode år, eller hva?
Ja.
Kaukerne, den kaukasiske rase.
Kaukerne ble tatt på senga i 2020.
De ble overrumplet.
Jeg snakket med en hvit dame.
Hun sa: "Jeg visste ikke at det sto så dårlig til mellom svarte og politiet."
Jeg sa: "Du kunne ikke vite det, om du ikke hører på hvilken som helst sang
av en svart person, noensinne."
Hva tror du "Fuck Tha Police" handlet om, dame?
"Jeg trodde ikke det var hele politiet, bare ett distrikt."
Hva med Bob Marleys "I Shot The Sheriff"?
"Ja, men han skjøt ikke politisjefen, så…"
Jeg liker hvite privilegier som skjuler seg innen synsvidden.
Vet dere hvilket hvitt privilegium som skjuler seg? Mange amerikanske bynavn.
Som Chicago, Milwaukee, det er urinnvånerord.
Vestkysten er vill.
San Francisco, Los Angeles, San Diego.
Spanske navn. Har dere tenkt på hvorfor de er spanske? Vel…
Fordi vi stjal jævlene fra Mexico og brydde oss ikke med å endre navn.
Det er iskalde hvite privilegiumsgreier.
Som hvis vennen din Pete hadde hatt en kjæreste i årevis.
"Petes jente." Så stjeler du henne, tar henne med på fest og sier:
"Du kjenner jenta mi, Petes jente?"
"Tøst, skatt? Gi Petes jente noe å drikke."
"Jeg har et halskjede med initialene dine på. PJ. Petes jente."
Vet dere hva som er et hvitt privilegium? Spøke om rase.
For som hvit preller det av oss.
Jeg kjenner de morsomste svarte karene. "Hvite kan ikke danse. Ingen rytmesans."
Jeg sier: "Hvem trenger rytme når du eier plateselskapet?"
Vær ærlig, gjør man dette på TikTok?
Mange kaukere spør meg: "Neal…"
"Neal, jeg er en bra kauker. Hva kan jeg gjøre?"
"Hvordan bekjempe hvite privilegier?" Anerkjenn det når det skjer med deg.
Dette skjedde nylig med meg. Jeg ble stoppet da jeg kjørte i 117 i 55-sonen.
Så litt over bare.
Og hvit politi. Jeg gir førerkort og vognkort.
Han sjekker nummerskiltet mitt, og jeg sitter der og tenker:
"Jeg fortjener hva som helst. En bot."
"Samme hva, jeg fortjener det." Han kommer tilbake.
Han sier: "Du får en advarsel bare." Det er sjukt, tenker jeg.
For mine svarte og brune venner hadde minst fått en bot.
Jeg må si noe. Jeg tenkte: "Ikke vær dum. Han er politi."
"Nei, nå må det skje." Så jeg sa:
"Takk, betjent. Det har vært et hvitt privilegium."
Så sa han: "Det hvite privilegiet har vært på min side." Hva faen?
Rase er en annen sak som er rar for meg, for det har påvirket livet mitt mye.
Ikke i nærheten av en farget person, men 50 ganger den typiske kaukeren.
Og jeg er god på å skrive rasevitser, men er jeg den riktige til å fortelle dem?
Om de havner i feil hender…
Som "hvem trenger rytme"-vitsen, den hadde gjort suksess på et Klan-møte.
Stor suksess.
Du kan høre det. "Så jeg sa 'hvem trenger rytme når du eier plateselskapet?'"
"God natt, jeg heter Jedediah."
Skal jeg ikke fortelle vitsene offentlig?
Jeg vet hva intensjonene mine er, men
hvem bryr seg om de misforstås?
Temmelig tilgjengelig komishow, eller hva?
Jeg er i et lite teater og moraliserer om rase.
Samtidig er Kevin Hart i en arena:
"Har jeg fortalt om da jeg dro til Egypt og en kamel bet meg i pikken?"
Noe…
Noe er galt med meg.
Å, vet dere hva?
Jeg tror dette er en damesko.
Dere tenker kanskje:
"Neal, om du giftet deg og fikk barn, ville noe av fremmedgjøringen gå bort."
Kanskje. Jeg vet ikke.
Aldri vært gift. Har ikke barn. 48 år gammel.
Folk liker det ikke.
Det er verre for kvinner over en viss alder.
Ikke gift, ingen barn, folk synes synd på deg. Men som mann
er folk mistenksomme.
Jeg hadde fått mer tillit fra kvinner om jeg hadde vært gift og drept kona mi.
"Han kan elske. Han blir bare for lidenskapelig."
"Og han vil ikke drepe to folk."
Søtt.
Det er ikke… Jeg har vært i langvarige forhold.
Vært forelsket noen ganger.
Det ble bare aldri ekteskap.
Det nådde aldri dit.
Det er store sjanser å ta, disse forholdene, for…
For du gjør i bunn og grunn et daglig tillitsfall med noen.
Hver dag sier dere: "Ok, din tur, sånn."
"Herregud, så gøy. La meg."
"Ok, sånn. Jeg tar deg imot."
"Herregud, jeg føler meg så nær deg. Vi er så heldige."
Ta meg imot igjen.
Jeg har skadet folk som den som tar imot og den som faller.
Begge suger, av ulike grunner.
Greia med disse forholdene er
at dere må tro på hverandre og forsikre hverandre,
"vi føler det samme".
"Jeg føler det samme for deg som du føler for meg. Vi har et bånd."
På et tidspunkt ser de på deg og sier:
"Å, jeg har latet som."
"Vi har ikke noe bånd."
Så må du analysere forholdet og finne ut når de begynte å late som.
Og etter hvert godta det faktum at
noen av de beste minnene i livet ditt kan ha vært bedrageri.
Det tar pusten fra en.
Jeg dømmer meg selv mye for dette. "Noe er galt med deg."
Andre komikere dømmer meg. Jeg snakket med en komikervenn.
Han sa: "Du hadde vært mer populær om du hadde kone og barn."
Jeg sa: "Hvorfor?" Han sa: "For publikum stoler mer på deg, for da er du moralsk."
"Du setter andre foran deg selv."
Noe jeg aldri har gjort juridisk.
Jeg har en hund.
Dere sier: "Hvilken? Den du ikke elsker?" Faen ta dere.
Jeg forteller dere ikke noe lenger.
Men jeg forstår hvorfor du stoler mer på komikere
med kone og barn. Men et oppfølgings- spørsmål: Hvordan er Bill Cosbys ekteskap?
Er Louis C.K. fortsatt lykkelig gift? Han er kjempemorsom og må være det.
Jeg har ett til, og dere må være ærlige.
John Mulaney?
Ikke reager sånn. Jeg var i bryllupet deres.
Ja. Jeg vet ikke hva dere brukte, men jeg måtte fly på tvers av landet, leie bil.
De sier: "Oppgradere for $ 30?" Jeg sier: "Det er Mulaneys bryllup, la oss feire."
Klipp til meg i en PT Cruiser. "Var dette en oppgradering?"
Woody Allens ekteskap går i hvert fall bra fortsatt.
Så dere den dokumentaren?
Allen v. Farrow.
De la fram saken overbevisende,
om at før han giftet seg med stedatteren Soon-Yi,
antastet han sin andre stedatter.
Og jeg må si det nok er Allen-filmen jeg liker dårligst.
Jeg har ikke mislyktes i forhold fordi jeg ikke har prøvd.
Jeg har hatt ulike tilnærminger, kjærlighetsspråk, tilknytningsstil.
Alder, rase, vekt, jobb.
Jeg var sammen med en modell. Takk.
Å være sammen med en modell er som å eie en buggy.
For på stranden er det topp.
Men alle andre steder tenker du: "Jeg skulle ikke tatt deg med hit."
Forresten, dette blir helt heteroseksuelt.
Jeg har ingen homoinnsikter, jeg har aldri vært homo.
Jeg sjekker én gang i året.
Om du er ærlig, sjekk én gang i året.
Jeg går på Pornhub, velger "homo" og sier: "Noe der?"
"Greit, tilbake til damer."
Selv om jeg ikke har vært homo, har jeg opplevd mye homofobi,
for jeg har et bidé.
Mine heterovenner sier: "Det går ikke."
"Kan ikke ha vann opp i ræva." Er du redd for…
Hvis alt som gjør at du ikke er homo er vann i ræva di…
er du homo.
Bare vær homo.
Kom, ri på ponnien, start ditt nye liv.
Så uutviklet er menns forståelse av seksualitet.
Vi sier: "Jeg må beskytte flagget."
"Og alt er likt."
Nei, dere må ikke det. Jeg er 48. Flagget har blitt krenket eller noe.
Jeg har hatt noen fingre i rumpa.
Damer sine. Ingenting skjedde.
Ingenting endret seg. Jeg ropte ikke: "Identiteten min!"
"Alt jeg trodde jeg var!"
"Skru av Rogan, sett på Drag Race."
Vet dere hva det første som alltid forsvant i forholdene mine var?
Å sette pris på hverandre. Det skjer i de fleste forhold.
Vi slutter å sette pris på hverandre. Damer tenker:
"Menn er så ubetenksomme og dumme."
Og menn tenker: "Damer er pirkete og vanskelige."
Og begge har rett.
Damer, dere er pirkete og vanskelige. Men vet dere hva?
De er sofistikerte og elegante og kan skape emosjonelle bånd, inkludert,
direkte øyekontakt.
Kvinners ånd er opphøyd.
De kan endre et rom med sitt nærvær og sin energi.
Jeg er takknemlig for at det er kvinner her. Uten kvinner her,
ville det bare vært karer i et mørkt rom som stirret på meg.
Vet dere hvordan energien hadde vært? Proud Boys, dere vet det.
En gjeng karer i avskårne skinnhansker,
med sine fæle solbriller på sånn av en eller annen grunn.
Og damer, dere synes menn er ubetenksomme og dumme, det er vi.
Men vet dere hva mer vi er?
Jævla morsomme.
Vi er det. Vi er veldig morsomme.
Kvinner er vakkert konstruktive, menn er latterlig destruktive.
Hvis du går på et arrangement med kun damer, er det bare damer
som har øyekontakt og drikker hvitvin.
Etter hvert tenker du: "Jeg må komme meg ut."
Vanligvis kommer menn for å få energien ned på bakken.
Vi er der, prøver å… Vi prøver alltid å imponere.
Vi kjøper greier til dere, breakdanser,
gjør trylletriks, backflipper. Vi forteller historier med lydeffekter.
"Jeg slo ham i magen. Han tok frem et maskingevær."
Jeg har aldri hørt en dame lage en lydeffekt.
Lyder. Som fuglekvitring, mjauing, ting du kan prøve.
Vi prøver alltid å få deg til å le. Vi har morsomme slemme kallenavn til venner.
"Dette er Mike, Ståpikk-Mike."
"Analfabet-Mike."
Jeg har aldri hørt en dame si "dette er Sarah, Ufruktbare Sarah".
"Hun er så tørr der nede at vi kaller henne Sahara."
Jeg har ingen ekte, iboende kjæresteferdigheter.
Jeg er takknemlig for at det ikke er en adgangseksamen
for å bli kjæreste, for da hadde jeg mislyktes.
Dama ville kommet med resultatene: "Greit."
"Du kommer ikke videre. Du visste nok det."
"Et forholdsområde du var dårlig på var lytting."
"Spørsmålet var: Hvis du ser TV og kjæresten din må snakke,
hvordan håndterer du det? Vi var ute etter: 'Skru av TV-en,
spør hva som skjer.' Men du skrev: 'Jeg hadde skrudd opp lyden på TV-en.'
'Jeg kan ikke snakke nå, skatt. Det er første omgang,
som er av de viktigste omgangene.'"
"Du slet også med konflikthåndtering."
"Spørsmålet var: 'Om hun hadde et problem med noe du gjorde,
hvordan ville du håndtert det?' Du skrev:
'Jeg ville tenkt på en gang hun gjorde noe lignende
og sagt: Ser du, bitch? Nå er vi skuls.'"
Tilbake til appene for deg, min venn.
Ja, noe er galt med meg.
Det andre jeg ikke vil tilbake til i forhold
er maktdynamikken.
For jeg føler at menn hadde all makten i 400 000 år, omtrent.
Og for ca. seks år siden sa damer: "Får vi lov?"
Jeg burde ikke si at menn ikke har makt. Mer spesifikt:
Liberale, hvite menn har ikke makt i forhold.
Og i denne perioden i historien, som hvit, liberal mann,
må du nå gå i demonstrasjoner mot deg selv. Forstår dere?
Da George Floyd-protestene brøt ut, sa jeg:
"Jeg får plakaten min fra kvinnemarsjen. Her. 'Jeg er problemet.'"
Jeg dro til kvinnemarsjen. På den ene siden var det inspirerende,
og det var også det morsomste jeg har sett.
Så, inspirerende, 400 000 damer,
mennene deres, kjærester, sønner, fedre, alle sammen, marsjerte for en sak.
Det var utrolig.
Så så jeg også det morsomste noensinne.
Vi hadde alle laget skilt.
Og det var en annen fyr der, han hadde et skilt hvor det sto:
"Sånn ser en feminist ut." En pil pekte mot ham.
Vi gikk sammen, fikk øyekontakt,
fyren ser på skiltet sitt og sier…
Så vi får se hva som skjer.
Jeg har vært sammen med mange damer som har rettet på meg. To sa til meg:
"Jeg lærte ham opp."
"Jeg underviste ham." Ja.
Har dere hørt en fyr si det? Nei, dere kjenner ingen halliker.
Ja. Og dere lærer oss ting, damer, men det er aldri ting vi vil kunne.
Ting dere vil vi skal kunne. Ingen sa: "Jeg skal lære deg å kvele en ulv."
Det er alltid jentegreier vi skal vite, så sier vi: "Å, ja."
Det er lyden av en fyr som lærer ting han overhodet ikke bryr seg om.
"Å, ja."
"Dynetrekk, ja."
"Ja, et teppe bør ha sin egen pose."
"Takk, skatt."
Det skjer med alle menn over hele verden. Alder, rase, klasse, uansett.
Alle vet hva som skjedde med Meghan Markle og Harry Potter. Heter han ikke det?
Hun sa: "Vi er i England, du er en prins, men familien din suger,
så la oss dra til USA, og du er ingen."
Han bare…
"Å, ja."
"Faen ta 1000 års tradisjoner. Takk, skatt."
Mye i forhold handler om flaks.
Ingen snakker om det. Flaks.
Så dette sjekket jeg.
Det er en åttendedels sjanse for at du vil gifte deg med en du dater.
Det er 50 % sjanse for at ekteskapet fungerer. Så egentlig
er det seks prosents sjanse for at du havner i et evigvarende kjærlig forhold
med en du dater, selv om de er topp og du er topp.
Seks prosent. Flaks.
Og jeg vet at jeg må ta pause i showet nå,
og la alle karene som er her på date
se på damene sine og la henne vite at dere er unntaket.
Dere tar steget fullt ut. Jeg forstår.
Men seks prosent. Flaks, ikke sant?
Selv om jeg tar feil er det ni, men det er seks.
Det er flaks. Vi er alle… Vi dømmer alle hverandre for våre mislykkede forhold.
Vi dømmer oss selv. Vi burde ha empati.
Vi er egentlig bare fans på NBA-kamp som skyter fra midtstreken.
Når fansen bommer, sier alle "å".
De sier ikke "faen ta deg".
"Tenk på hvorfor du bommet."
"Begynn med forholdet til moren din og gå videre derfra."
Og så babyer.
Jeg er ikke mot babyer.
Jeg er mot fostre.
Det vet dere.
Jeg hater fostre, for faen. Jeg hater dem.
Jeg kunne ønske et foster kom mot meg.
Ja, jeg har aldri sett ned og tenkt: "Jeg burde reprodusere dette."
"Ta det tilbake. Kom igjen."
Vet dere hvilket TV-program som gjorde meg forsiktig med å få barn? Sett nyhetene?
Klimaendringer er et mareritt. Vi er dobbelt så mange som vi burde være.
Og jeg kan ikke huske så mye sinne og splittelse.
Å få et barn nå ville være som å være på fest,
fullt av folk, du kan ikke røre deg, taket brenner, flom i kjelleren,
politiet kommer, du ser på vennen din: "Vi burde invitere Brian."
Problemet er at jeg må si på første date at jeg ikke vil ha barn. Jeg må vel ikke.
Det virker bare hyggeligere.
For damer har rar timing med de greiene.
Jeg var på en date, hun sa: "Jeg er 40."
"Så jeg må begynne å tenke på hvem jeg skal ha barn med." "Begynne?"
"Det dreier seg kanskje om minutter."
Ja, jeg må si til damer på første date at jeg ikke vil ha barn.
Folk liker det ikke.
Å si det på første date er som å gå på jobbintervju
og si: "Bare så dere vet det, jeg bruker ikke datamaskiner."
"Hvordan skal vi gjøre dette?"
Kanskje det er flaks. Kanskje timing.
Eller det kan være begge deler. Eller det kan være meg.
Kanskje noe er galt med meg.
Kanskje jeg er for gretten, såret eller misogyn.
Eller noe jeg ikke vet at jeg er engang. Vet dere hva jeg innså?
Det er ikke deg.
Det er ikke meg?
Bra. La oss avslutte showet. God natt.
Damer, ser dere troen jeg ser etter?
Bare litt?
Ja, jeg tenkte nylig at
jeg ikke tror jeg kan garantere for en dames emosjonelle trygghet.
Og jeg vet ikke om hun kan garantere for min.
Jeg kunne ønske det ikke var tilfelle, men jeg føler det.
Og folk sier: "Blir du ikke ensom?"
Jo.
Men jeg har heller aldri vært ensommere enn i et forhold
jeg ikke ville være i.
Og så med barn…
Jeg sier jo det er klimaendringer…
Det er ikke det.
Jeg sier det, men det handler om emosjonelle bånd,
for jeg vil ikke at barnet skal bli født uten at jeg føler det.
Vi vet alle hva som skjedde med Keith.
Og enda viktigere, faren min fikk ti barn, han elsket ingen av oss, ikke sant?
Så jeg vil ikke… Jeg er halvveis ham, så kanskje jeg gjentar det.
Folk sier: "Du hadde vært en bra far."
Jeg hadde vært en bra marinesoldat, men vil ikke være det.
Folk sier: "Prøv." Det er ikke…
"Ta spranget."
Det er ikke min risiko, men deres.
De tar all risikoen, ikke sant?
For hvis du blir født med en forelder som ikke elsker deg,
da tenker du hele livet at noe er galt med deg.
Jeg må også si at jeg hater presset på oss alle for å gjøre det.
Jeg hater det. Ikke sant?
Det er dusinvis av nye kjønn og legninger.
Det er fortsatt bare én forholdslegning. Den som peker mot ekteskap.
"Hva med polyamori?"
Det er ikke skattekutt for polyamori. Slutt.
Men folk blir imponert av: "Vi ble gift og skrev under på en attest."
"Ekteskapsattest? Hvordan gjorde dere det?"
Et juridisk åk imponerer meg ikke.
Forstår dere? Hva er mest meningsfullt?
En fugl i et bur?
Eller en fugl som flyr vekk hver dag og kommer tilbake
fordi de liker å være fugler med deg?
Er ikke det bedre?
Folk sier dumme ting som: "Om du ikke gifter deg med henne,
kan du ikke besøke henne på sykehuset sent på kvelden."
Jo, hvis jeg gir sikkerhetsvaktene 40 dollar.
Sånn, fugl.
Har dere spurt gifte folk hvordan det er?
Svarene vil kanskje sjokkere deg.
Det er ikke bare menn. Spør en dame hvordan ekteskapet er,
de høres ut som politikere som unngår sensitive spørsmål.
"Lisa, hvordan går det med Mike?" Hun sier: "Barna har det bra."
Og spør menn om ekteskapet, de høres ut som om de leser et kidnappingsbrev.
"Mike, hvordan går det med deg og Lisa?"
"Hallo."
"Jeg er lykkelig."
"Ikke bekymre deg for meg."
"Bekymre deg for deg selv
og hedningslivsstilen din."
"Hun har lært meg så mye
og gjort meg til en bedre mann."
Så er hun i hjørnet som IS.
"Fortell ham om dynetrekket."
"Å, ja."
Dette er moro.
Det er gøy å være ute.
Vet dere hva en av fordelene med Covid er, håper jeg,
empati for psykiske helsegreier.
For alle var isolerte.
Og mennesker takler isolasjon dårlig.
Vi har fortsatt hulehjerner.
Så vi tenker at hvis vi er isolerte,
avviser stammen oss,
så begynner vi å angripe oss selv
og finne feil som ikke er der, og…
Vår psykiske helse blir dårligere.
Så jeg håper folk i fremtiden har empati når noen sier:
"Jeg er deprimert og engstelig." De sier: "Jeg husker det."
For mange av oss har følt oss isolerte hele livet.
Og det andre jeg vil si er at en av tingene
som var greit med Covid var at vi alle kunne ta det litt rolig med arbeid.
Vi kunne legge ned sverdet litt.
Hvis du oppnådde noe under Covid, bra.
Hvis ikke, også bra.
De eneste som oppnådde noe under Covid for meg var
Bo Burnham…
…Amazon.com
og Chicago Bulls' 1998-lag. På en måte.
De vant igjen.
Men det var fint å slappe av,
men så fort verden åpnet, sammenlignet jeg meg med andre komikere igjen
og så hvem som var på hvem sin podkast, hvem som opptrådte hvor, billettsalg.
Er jeg for gammel for TikTok?
Kan folk mime til videoer og ta kolesterolmedisin?
Ja, som sagt er humor så offentlig, og det kan være… Det er avslørende.
Og som sagt er det mange måter jeg føler at jeg ikke
passer inn i verden på, og jeg gjør det ikke spesielt bra,
men humor er et område der jeg føler at jeg vet hva jeg gjør,
men det er alltid en påminnelse på at "det gjør du ikke". Rett før Covid
hadde Netflix en fest.
Jeg nevner så mange navn at jeg beklager på forskudd.
Så mange navn at DiCaprio var der uten at jeg nevner det.
Så…
Netflix har en fest, og det er i Netflix-sjefens hus.
En fyr ved navn Ted Sarandos. En fantastisk mann.
Så det er i Ted Sarandos' hus, og jeg går inn,
og det er verdens største komikere.
Jeg ser meg rundt, der er Burr, Aziz, Mulaney, Ali Wong,
Sarah Silverman, Wanda Sykes, Trevor Noah,
Borat.
Du tenker: "Temmelig bra. Temmelig stort, Neal."
Dave Chappelle, Chris Rock, Kevin Hart.
Så ser jeg hit, Ellen DeGeneres, Eddie Murphy.
Herregud. Jeg har aldri sett disse folkene sammen.
Og jeg tenkte: "Kompis, jeg vet ikke hva du gjorde
for å bli invitert hit, men det må ha vært bra,
og jeg er stolt av deg.
Og jeg ser rundt på alle heltene mine.
Ikoner.
Og Ted Sarandos, som er en fantastisk mann…
…skåler, og han sier:
"Det er så spennende å være i samme rom
som alle komiheltene mine."
Og Chris Rock roper ut: "Og Neal Brennan!"
Jeg tenkte: "Jeg håper Chris en dag blir ydmyket foran alle kollegene sine."
Og en topp vits, forresten.
Den riktige vitsen.
Jeg kunne ønske jeg var en annen, så jeg kunne verdsette den mer.
"Å, faen, jeg er Neal Brennan."
Dere vet i en film når noen blir flau og de klipper til sakte film-bilder av…
Mine sakte film-bilder var Ellen som…
Og Borat sa: "Kona mi!"
Men det fikk meg til å tvile på meg selv, som vanlig.
For alle de folkene er naturtalenter.
Dave begynte med humor 14 år gammel. Han var bra da.
Eddie visste han skulle være på TV da han var fem.
Ellen sa hun skulle være på The Tonight Show før hun gjorde standup.
Alle disse historiene. Samtidig gjorde jeg det helt baklengs.
Jeg var forfatter, ble komiker i 30-årene, og jeg måtte… Jeg er ikke et naturtalent.
Jeg måtte slite og ta stemme- og bevegelsestimer.
Jeg hørte på mange lydbøker om karisma.
Mange.
Jeg later som om dette er fortid. Jeg gjør det nå. Ser dere denne?
"Det er ikke en klokke." Nettopp.
Det kalles en Pavlok.
Den gir meg et lite elektrisk støt
hvert tredje minutt for å minne meg på å smile mer.
Det har skjedd under hele showet.
Ja, når jeg er med sånne folk, tenker jeg: "Burde jeg ikke gjøre dette?"
Forresten, hva er dette?
Hvorfor kan jeg ikke gjøre vanlig standup?
Sist sa jeg:
"Jeg trenger tre ulike mikrofoner satt opp med lik avstand."
Denne…
Og i dette showet sier jeg: "Hei, alle, jeg tok med blokker."
Jeg har brukt de siste…
15 årene på å være komiker.
Alle komikere jeg møtte sa: "Du virker mer som en forfatter."
Komikernes måte å si "gi meg vitsene dine" på.
Før det var jeg forfatter, alle forfattere sa:
"Du virker mer som en komiker." Deres måte å si "du er irriterende" på.
Det føles som om komikere er her, forfattere her.
Neal, du kan være i midten, med dine små standup-traumedie-show.
Sa jeg at jeg betalte henne for dette?
Hver for seg…
kan disse tingene håndteres.
Men det er…
Samlet blir det vanskelig. Det er der depresjonen kommer.
Og jeg har prøvd så mye.
Så mye.
Terapi, medisinering.
Ketamin.
Jeg prøvde transkraniell magnetisk stimulering.
Det var bra, men sluttet å virke.
Så dro jeg til Kina for å få en sterkere versjon av TMS,
som ikke er lovlig i USA.
Kanskje ikke i Kina engang, for alt jeg vet.
Og så
tok jeg 5-MeO-DMT.
Bufo alvarius.
Det er psykedelikaens atombombe.
Jeg tror jeg gikk for langt… med den.
Jeg tror…
Jeg tror jeg skadet meg litt.
Ja, men det gir vel mening hvis du
ser etter en vidundermedisin,
den kan skade deg iblant.
Men jeg fortsatte å tenke: "Hvordan gjorde du selvhjelp til selvskading?"
Jeg har sagt hele kvelden
at noe er galt med meg.
Og noe er galt med meg.
Jeg er ikke snill mot meg selv.
Jeg gir ikke meg selv noe velvilje.
Jeg strever bare
og angriper meg selv nådeløst, som om det er jobben min.
Jeg skulle gjerne ha sluttet med det.
Jeg liker å tro at min væremåte,
tankene mine, vanene mine,
følelsene mine,
det jeg tror på…
Jeg vil gjerne tro at det ikke er feil.
Jeg liker å tro at en personlighets alkymi…
ånden min…
at det må være nok.
Vær så snill.
La det være nok.
Tekst: Knut Normann