Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
V Kauguri bude hustej rave.
Rave?
Zamiluješ si to.
Mnohem lepší než tohle.
-Slibuješ? -Jo.
-To neznělo přesvědčivě. -Slibuju.
NEONOVÝ PRAMEN
Pojď.
Dobrý, nejdou dovnitř.
-Musíme tudy? -Myslím, že tudy.
Masho, chytej.
Jo, díky, kámo.
-Můžu? -Jo, lokni si.
Spláchni to.
Díky.
Laine?
-Kam jdete? -Na rave.
Máte náramky?
Ne.
Fajn, tak pojďte.
-Chcete známku? -Jo.
-Dobrý? -Jo.
Pojď už.
Pojď.
Cider.
Odpal, jasný?
Chceš cigáro?
Ne.
Protože nekouřím.
Fakt super placka.
Je to název písničky.
Já vím.
Chtěla jsem se na tebe podívat.
-Dobrý večer. -Ach bože!
-Můžu poprosit sirku? -Jo, tady.
Díky.
To je Adam.
Laine.
Gunda.
A co teď
-Řekla bych, že se už nebojím. -Já trochu jo.
Je to tak dlouhý!
Co děláš?
Přemýšlím.
A o čem?
-Proč Laine? -Jak "proč Laine"?
Proč ti dali to jméno.
Je to jméno.
V estonštině a finštině
znamená "vlna".
Ale pár známých z Estonska mi řeklo,
že mají pro slovo "vlna" různý výrazy.
Jako Eskymáci mají spoustu výrazů pro sníh.
Jen taková zajímavost, kterou většina lidí zná.
Každopádně Laine je malá vlna.
A jak říkají velký vlně?
Tak to nevím.
-Je to blbý jméno. -Proč?
Protože moje příjmení je Ezerová, což je jezero.
Takže...
vlna, jezero, lekníny, ryby,
mraky, labutě...
Co se tím jako snažili říct?
Můžeš vzít Budziho na lokopedii.
-Cože? -Na lokopedii.
Na logopedii.
Je to lokopedie s "k".
Ne, s "g". A proč ho nevezme máma?
Máma je v Německu.
Neříkala ti?
Možná, ale nemůžu si pamatovat všechno, co řekne.
Takový menší detail.
Jo, jo...
Fajn, vezmu ho, ale hlídat vám ho nezačnu.
Hlídat nemusíš. Stačí ho vzít na logopedii.
Jednou, dvakrát pomoct můžu.
-No jasně. -Ale jen jednou, dvakrát.
Samozřejmě.
Víc ne.
Naskoč.
-Čau. -Ahoj.
-Jak to šlo? -Dobře.
-Co jste dělali? -Hráli na počítači.
A jakou hru?
Doom Eternal.
-Co jste museli střílet? -Démony.
Hej, vstávej.
Budzi, nestřílej tátu, nebo nabouráme.
Jo. A jestli chceš házet granáty, tak prosím z okna.
Čau. Gundo? Jo.
Co já vím?
Jo, musela jsem jít.
Do divadla?
Jo, to by bylo fajn.
Víš co? Ještě ti zavolám. Čau.
Pizza den!
Objednal jsem.
-Ještě něco? -Jo.
Zítra odjíždím. Na týden na konferenci.
Chtěl jsem tě poprosit, jestli pohlídáš Budziho.
Takže už je to týden?
Nemluvili jsme teď o tom, že ho pohlídám na jeden, dva dny?
Že jen pomůžu?
To je pravda, ale pořád nemáme nikoho na hlídání.
Ta poslední se už nevrátí, že?
Nevím, co s ní je. Pizza den!
Můžu si půjčit nabíječku?
Nevím, kde je moje.
-Budzi, neviděls moji nabíječku? -Ne.
Ráno sis ji bral.
Pizza den!
...zodpovědět všechny vědecké otázky...
-Co to je? -Placenta.
...tak abychom se nepřiblížili k problémům našich životů.
Každé ráno si tu placentu vezmu a natřu si s ní celý obličej.
Fuj, cože?
Laine, vědělas, že se můžeš natírat placentou?
-Jo. -Všichni to vědí.
A všichni to dělají.
Já se placentou nenatírám.
Tvůj obličej, tvůj problém.
...ale Wittgenstein napsal Russellovi...
-Smrdí to. -Tato idea se může zdát paradoxní.
Promiňte, dámy, neruším vás náhodou?
Tato idea se může zdát paradoxní,
jelikož věda neřeší problémy života,
ale demonstruje, že Wittgenstein chápe život,
jehož epicentra se dá dotknout.
Čau.
Nesu ti knížku.
Dokonce jsem ji přečetl.
Jde o tu sobotu?
Tak fajn, přinesu ti toho Plato...
A co je se sobotou?
Nechtěl jsem tě tam tak nechat.
Samotnou.
To mě musíš vždycky hlídat?
A když mě pak chvíli necháš samotnou,
tak máš pocit, že se musíš omluvit?
Já jen...
Ani ten zbytek jsem nechtěl.
Víš co? Už musím. Logika mě volá.
-Laine! -"Laine"!
Laine...
Tak co holky ve třídě?
Proč se ptáš?
Říkals, že se s nima nebavíš.
Proč ne?
Nejsou jako kluci.
Jak to jako myslíš?
Zajímají je jiný věci. Poníci a princezny.
Jako co to je?
No tak, ne všechny holky se zajímají jen o poníky a princezny.
Jo, já vím, ale... Holky v naší třídě jo.
Jo?
Díky.
Možná bys jim mohl ukázat nějaký super počítačový hry.
Co? Holky počítačový hry nehrajou?
Jo, hrajou.
Ale holky z mojí třídy, co mají rády poníky,
tak hrajou úplně jiný hry.
Jo, poslyš, kámo, dneska přijdu pozdě, jo?
Fajn.
Promiň, že jsem to tak usekla, ale už musím jít.
Nečekej na mě. Běž spát, jo?
Můžeš se koukat na animáky.
Vezmeš mi batoh, prosím?
-Tak fajn. Čau. -Čau.
-Ahoj. -Čau.
Něco jsem ti přinesla.
Díky.
Jdeme?
-Čau. -Čau.
Tady je nálepka.
-Půjdem do Venusu? -Ve čtvrtek?
Jo, bude to super párty.
Ale takhle asi jít nemůžeš.
-Podle mě vypadá dobře, Masho. -Vezmeš si můj kabát.
Masha?
Je to přezdívka. Ve skutečnosti nerozumí rusky ani slovo.
-Rusky rozumím výborně. -Jo.
Hele a nechcete si někde udělat pohodu a jen poslouchat hudbu?
-Ne. -Ne.
Dobrý.
Deset eur.
Telefon.
Víš co?
Možná běž sama.
Abys příště...
Příště co?
Abys příště pro to mohla sama.
Bude vědět, co chceš?
-Musím nasednout do auta? -Jo, je to v pohodě.
Čau.
Kde je Gunda?
Řekla mi, ať sem jdu.
Tak jaký je plán?
Jako obvykle.
Pohodovej večer?
Jo, hodně pohodovej.
Sežeňte si k tomu něco na pití.
Díky.
Pozdravuj Gundu.
Půlku.
Řekla jsem půlku.
A kurva!
Je to normální?
No, jo...
To pálení?
Jo.
Bude to v pohodě, že jo?
No, dala sis skoro dvě lajny.
Vážně si myslíte, že nevidím, že jsem idiot?
Když něco řekne nebo udělá, tak se to nepočítá, co?
Všichni se pojďme Adamovi smát, co?
Co po mně chceš?
Pojďme na afterparty k Robertovi.
Jak je, kámo?
Nešťastná párty?
Jdeme.
Laine, řekni mi, proč to tak je?
A co?
Čtyři roky za někým běháš jako blbec,
ale on ti nerozumí.
Nechce ti rozumět.
Někomu se dějou věci normálně... Drž se.
Ale mně, mně se vždycky dějou idiotsky.
-Takže, jestli to dobře chápu... -Dolů.
...tak tady mluvíš o tom,
že tyhle věci nejsou normální, ani nejdou snadno pochopit.
A to je škoda.
-Nejdeme s nima? -Já ne.
Fajn, tak půjdu domů.
Chceš doprovodit?
Dohoň je.
-Dobře. Čau. -Čau.
-A bum. -Co to děláš?
Spadl jsem. Ty musíš taky spadnout.
-Ne. -Taky musíš spadnout.
Všichni musí spadnout.
-Výborně. -Já nejsem tak sjetá jako ty, Adame.
Ani já tak sjetej nejsem. Jenom to hraju.
Ó, jsme jako špioni.
Ó, drogy! Jo, jsou super!
Takhle?
Brát drogy je tak hustý.
Jo, fakt vtipný.
Adame.
Dals jim taky?
Díky, Gundo, ale my nemůžem. Jsme totiž špioni.
Kryj nás.
-Adame? -Jo?
Jak víš, že nejsme v simulaci?
Protože na základě všeobecně uznávaných faktů se nacházíme v sympatizaci.
Sympatizaci?
Sympatizace, sympatizace...
Jak se dostaneš do sympatizace, Adame?
Jak se dostaneš do sympatizace?
Podívej na gauč.
Kdo má oheň?
Díky.
Včera jsem měl úžasnej sen.
Já... já...
lezl na horu
a nesl jsem tě v náručí.
-Nesls Gundu? -Jo.
-V náručí? -Kolem lítali bílí motýli.
Mělas bílý šaty.
Svítilo slunce a ti motýli ti kolem hlavy udělali korunu.
-Krásnej sen. -Včera?
-V noci. -V noci?
Včera jsme šli domů v osm ráno.
Nejspíš jsi jen snil za dne.
To se stává.
Jo, jasně.
Super sen. Rozhodně silný symboly.
Silný symboly.
Do toho, Roberte!
Myslím, že odteď bych mohla nosit takový tenisky.
Je to jednodušší. Nazout a vyzout.
Žádný sraní kolem.
-Šňupnout a vyšňupnout. -Šňupnout a vyšňupnout.
-Kam jdeš? -Domů.
Nemáš filtr, tabák nebo cigaretu?
Já nekouřím, Adame.
Fajn. Tak máš aspoň zapalovač?
Myslím, že jsi mi můj vzal.
Vždyť nekouříš.
Jo.
-Gundo, dáš mi cígo? -Žádný nemám.
Kdo vůbec kouří, Adame?
Já, já a já.
Tohle je čau?
Čau.
Chceš?
Jsme tady.
Můžu jít tamtudy?
Chtěla jsem ti něco ukázat.
-Tady? -Nahoře. U mě doma.
Fajn, pojďme.
-Mám zavřít dveře? -Můžeš.
-Můžem tu kouřit? -Jo.
Dáváš si do čaje med?
Asi už budu muset jít.
Teď mi došla zpráva.
Nic hroznýho, ale asi bude lepší, když půjdu co nejdřív.
Dobrý ráno.
Páni!
Jak se jmenuje?
-Snob. -Čau, Snobe.
Jsem Laine.
Promiň.
Může mě někdo pustit ven?
-V který hodině se to stalo? -V matematice.
-Psali jste test? -Ne.
A co učitelka?
Hrozně se zlobila.
Zkoušela zavolat tátovi, ale ten to nebral.
A proč se zlobila?
No vždyť ty víš proč.
Fajn. To ale není důvod pro to, aby se zlobila.
Neudělals nic špatnýho.
-To jsou kalhoty do tělocviku? -Jo.
Dobře.
Všude je tady...
takový binec.
Paní na úklid nikdo nezavolal.
Všude samý prach.
Jo. Jo, špína.
A co jsi čekala? Že bude uklizeno?
Vím, že nemůžu čekat dokonale naklizený dům, ale...
Ahoj, Sandro.
Tati.
Můžeš na chvíli stranou?
-Volali ti ze školy? -Jo.
-A zvedls to? -Ne.
-Kde je toaletní taštička? -V druhém šuplíku.
Jo? Dobře.
-Nemohls jim zavolat? -Mohl, ale nezavolal. Zapomněl jsem.
-Budzi by měl zajít k doktorovi. -Objednám ho.
Určitě?
-Laine, tohle je od tvé mámy. -Dík.
Proč jsi mi nic neřekl?
Je těžké ti něco říct, když nejsi doma.
Když opustíš dům na delší dobu,
můžeš čekat, že se něco změní.
Dostalas sirky. Není to úžasný?
Proč musím pokaždý mluvit s lidma ze školy já?
Nemusíš. Řekni, že jim zavolám.
-Pardon. Ten napařovač je můj. -Jo?
-Jo. Můžu na chvilku? -Jo, prosím.
Ano?
-Co škola? -Ujde to.
-Jo? -Jo.
Děkuju.
Tak fajn. Už jsem udělala všechno.
Čtyři, pět, šest.
-Ahoj. -Čau.
Kde teď seš?
Jsem v práci. Právě nám skončila zkouška.
-Šlo to dobře? -Jo, jo.
Líbím se jim.
A co ty?
Ani nevím. Dneska se odnášely tvoje věci a nikdo mi o tom nic neřekl.
Bylo to divný.
Nechtěli jsme... rozrušit...
Cože?
Nechtěli jsme rozrušit tvého bratra.
To jo, ale mně jste to říct mohli.
No když... já ještě nevím.
Budzi by mohl v srpnu bydlet u mě.
Nevím, jestli je to dobrej nápad.
Už tak to má tady těžký. Co se stane, když...
půjde někam jinam. Nebude to pro něj trochu chaotický?
Bude se mnou. A škola v té době ještě nezačne.
To budeš pryč tak dlouho?
Dostala jsem nabídku, abych zůstala déle.
Zážitky a tak.
Jo. A my tady mezitím máme úplně jiný zážitky.
Je to jen na chvíli, dobře?
Jen na nějaký čas.
Poslyš, už budu končit. Mám vybitou baterku, takže...
Počkej. Zavoláš mi ještě?
Nebo mám zavolat já?
Je úplně vybitý a každou chvíli se vypne.
Takže radši končíme.
Jo? Čau.
-Čau. Ale... -Pá pá.
Laine. Čau.
Nepodpalte dům. Čau.
-Ahoj. -Čau.
Užila sis to s ním? Líbilo se ti to?
No...
Jmenuje se Karlis.
Karlis je hezkej.
Jo, tak hezkej ne.
Cože? Karlis je hezkej. No tak.
Dobře.
Moc chytrej není.
Moje máma ho měla ráda.
-Tvoje máma? -Ne, tak ne!
Moje máma ze mě byla hrozně zklamaná.
Když se ukázalo, že její dítě nebude tanečnice.
No a Karlis dělal lidový tance.
Máma tomu nemohla uvěřit.
Laine má kluka, který umí tancovat.
Máš krásný pihy.
Díky.
Teče mi krev z nosu.
Poslední tři roky jsem měla pocit, jako kdybych...
byla v nějaký smyčce.
Chodila jsem v kruzích. Vůbec nic se nezměnilo.
Tenhle rok jsem čekala to samý, ale...
naštěstí se objevilo něco novýho.
Něco, co jsem nečekala.
Ale...
myslím, že jsem byla tak zvyklá...
Kolik je hodin?
Tři čtvrtě na osm.
Přichází ranní směna.
Musíme jít. Teď.
Rychle.
Podrž flašku.
Pojďme, pojďme.
No do háje!
Nechci to, díky.
Víš co? Kokain v Rize stojí za hovno.
Když přijedou DJové z Berlína...
-Trochu zvedni ruce. -Příští týden přijedou z Tbilisi, že?
Jo. Přijedou sem.
A když jsou tu, potřebujou nějakej pořádnej matroš.
To, co je k dostání v Rize, stojí tak za hovno, že se ani nechci obtěžovat.
Není o to zájem?
Mezi místníma? Nebo...
Ne, prostě to jsou sračky.
-Masho. -Co?
Teď ne, měřím ji.
-Pojďme si zaplavat. -Ne, nechce se mi.
-Pojďme. -Ne! Pusť mě!
Dobrý. Jsem v pohodě.
Seš v pohodě?
-Dobrý? -Jo.
Pojď do vody.
Nepůjdem dělat něco jinýho?
Klidně. Co se vloupat do domu cizím lidem?
-Do domu cizím lidem? -Nejsou cizí.
Tak proč se tam musíme vloupat?
-Nejsou tam? -Nejsou doma.
-Zajdem na návštěvu. -A co sousedi?
-Nic. Žádní sousedi tam nejsou. -Já nikam nejdu.
Je to odsud daleko?
Je to támhle.
-Nechceš na nás počkat? -Jo, počkej na nás.
Pojedu do Rigy.
Počkáme tě na pláži.
Laine?
Ty si nedáš?
-Pojď, pojď! -Sakra.
Nemohls udělat pořádnou lajnu?
Lžička.
-Tady, půlka. -No tak, Gundo. Já nemůžu.
Dej si. Můžu si pro sebe udělat sám.
Dej si půlku.
-Už teď mám těch sraček plnej mozek. -To není ani půlka.
Trhni si!
Gundo, musíme zavolat policii.
-To nemá smysl? -Nemá to smysl?
Jo.
Když šla Masha nahlásit znásilnění, bylo jim to ukradený.
Protože pila. Jen bysme měly ještě větší problémy.
Chování toho chlapce je odrazem toho, co se děje v jeho rodině.
Je to přímý odraz. Proto se ptám, co se u vás v rodině děje.
-Rozvádí se rodiče? -Ne, ne.
Kde je matka? Kde je otec?
Máma momentálně pracuje v zahraničí, ale není to nastálo.
Tak na jak dlouho?
-No ona právě... -Jak právě?
Pardon, ale ten telefon je vypnutý už docela dost dlouho.
Taky je možný, že máte špatný číslo.
A otec? Kde je otec?
Otec je doma a...
Doma? Ale proč tedy není schopný odpovědět alespoň na jednu zprávu?
Nejde jen o to, aby zavolal.
Jedná se tady o skutečné problémy,
kde je očividně potřeba, aby se do toho zapojil i on.
Hele, snažíš se tím něco dokázat nebo co?!
Budzi, promiň, já jen...
Nemůžeš třískat do okna tramvaje.
Chápeš?
Ahoj.
No? Tak co?
Nemám ti poslat zprávu?
-O čem? -O tom, co se děje.
-Byly rodičáky. -Super. Super.
Rodičovský schůzky. Pro rodiče. To je rozdíl.
Ne schůzky pro sestry.
No víš, že rodičáky nesnáším.
Vždycky tam chodila máma.
Nemůžu. Všichni tam mluví o sobě. Všichni se starají o svoje dítě.
Ztráta času.
Copak ještě neslyšels o tom, že občas musíš dělat i věci,
do kterých se ti nechce?
Ano.
Tak co na těch schůzkách říkali?
Nechápu to.
Ty můžeš rodičáky vynechat,
protože je nesnášíš, ale já tam musím jít a poslouchat?
-Proč musím já... -Nemusíš na ty schůzky chodit.
Takže nemusím? A kdo potom bude poslouchat, co...
-Nikdo tě k tomu nenutí. -Poslouchej mě!
-Teď mě poslouchej. -Jo.
To já musím poslouchat: "Budzi tohle a Budzi tamto.
Budzi neposlouchá.
Co se děje ve vaší rodině?
A věděla jsi, že chování dítěte odráží..."
Nemusíš je poslouchat a odpovídat jim na tyhle otázky.
Není to tvoje zodpovědnost.
-Je to Budziho život. -Budziho život není tvůj život.
-A není ani tvůj? -No...
Nestačilo vám udělat si jedno dítě, o který se nedokážete postarat?
Ne, museli jste si udělat další. A pak... pak... co...
Pořídíte si dítě, a pak ho necháte samotný.
Netýká se to mě, netýká se to jeho sestry...
Budzi, běž nahoru, prosím.
-Co to jako je? -Co?
Poslal jsem ho nahoru. Chceš, aby... Budzi, vrať se.
Tati! To seš fakt idiot?!
Tvoje sestra ti chce dát lekci o výchově.
-Seš idiot? -Kdo je idiot?
-Proč? -Vypadá to, že seš idiot.
Proč jako? Chceš, aby šel sem a poslouchal náš rozhovor?
Ne, nechci, aby poslouchal. Ale není normální říct:
"Klid, Budzi, všechno je super. Prostě běž."
Ještě breč. To bude kvalitní rozhovor.
-Nenávidím tě, tati. Víš to? -Super. Vážně super.
To je skvělá novinka.
Nenávidím tě a mámu taky.
-Výborně. Jo, super. -Pozdravuj ji ode mě.
-Až z ní budeš příště mluvit. -To je první, co udělám.
Vážně dospělá zábava. Všichni brečí.
Všichni se navzájem nenávidí.
Po maturitě jsem nevěděl, co dál se životem.
Půl roku jsem byl doma, hulil a hrál PS4.
Vůbec jsem nechodil ven.
Pak jsem měl dobrej trip na houbičkách
a pochopil jsem, že není čeho se bát.
Čeho ses předtím bál?
Bál jsem se následků.
Přemejšlel jsem o tom, co bude.
Ale když jsem se sjel, všechen strach mě opustil.
Pochopil jsem, že žiju v labyrintu.
Běhám v něm dokola jako nějaká krysa.
Užil sis to?
A co děláte, když nepaříte.
Šukáme.
Ale ne spolu.
Zavolám mu a řeknu mu to.
Haló?
-Jo, ale... -Jsi v pořádku?
Ale nebuď na něj naštvaná, dobře?
Myslím, že se vážně...
Už jsem na něho naštvaná a pořád se hádáme.
Nebudu na něho naštvaná.
Nebo se alespoň budu snažit.
-No... -A jak se máš ty?
Jsi silná a všechno zvládáš. Vím to. Vidím to.
-Všechno rozhodně nezvládám, mami. -Jenom moc kouříš.
Čau.
Máš super balón.
Nechceš zase začít trénovat?
Byls v tom dobrej.
Aspoň myslím.
Budzi.
Poslyš, mrzí mě, co se stalo.
Bylo to fakt hloupý. Oba nás to mrzí. Tátu i mě.
Už to neudělám, slibuju.
Neměla jsem říkat všechny ty věci.
Kámo.
Běž do háje.
Ezerová, chybí vám jeden seminář.
Pokud chcete projít, musíte ho udělat.
A kdy ho můžu udělat?
-Například v pátek. -Dobře.
Ve dvě.
Ou, pardon.
-Čau. -Čau.
Jak se máš?
Normálně.
Nevěděl jsem, že kouříš.
Dáš mi?
-Seš v poho? -Mhm.
-Vážně? -Jo.
-Vypadáš dost přejetě. -Díky.
Myslím to vážně.
-Stalo se něco? -Ne.
Budzi dobrý?
Jo, Budzi dobrý.
-Fakt? -Jo.
Laine, chodíš s někým?
Možná.
Proto máš všechen ten make-up?
Proto máš ty všechen ten make-up?
-Já žádnej nemám. -Tak ani já žádnej kurva nemám.
-Seš s tou holkou? -Jo, to si kurva piš, že jsem s tou holkou.
To, že zítra ráno vyjde slunce, je hypotéza.
Znamená to, že si tím nejsme jistí.
Když se stane jedna věc,
neznamená to, že se stane i druhá.
To, že zítra ráno vyjde slunce, je hypotéza.
Je to logická nezbytnost.
To, že zítra ráno vyjde slunce, je hypotéza.
Znamená to, že si tím nejsme jistí.
Nejsme si jistí, že se to stane.
Zajdu si pro bundu.
Kam jdeš?
Čau! Čau!
-Seš si jistá? -Jo, tohle mi stačí.
Fajn. Počkej, počkej. Musíme jít pomaleji.
-Máš cígo? -Jo.
Poslední, ber.
A oheň?
Do háje, asi nemám.
Směješ se?
Kam jdeme? Masho, kam jdeme?
-Prostě někam. -Počkej, počkej.
Klid. Prostě buďme v klidu.
-Tohle je vážně v háji. -Docela v pohodě.
Myslím, že můžem jít rychlejc.
Je za náma. Chceš něco vidět?
Tři, dva, jedna, prašť!
-Co budeme dělat? -Bude to v pohodě.
Ale co když to někdo viděl? Co když někdo viděl mě?
Kurva! Běžíme!
Hele, tak poslouchej.
Pojďme se sakra uklidnit, jo?
Dobře. Klídek.
Pokaždý se koukám na stránku, mám pocit,
že ten text klouže pryč
a já nic nechápu.
Říkám si: "Fajn, Laine, soustřeď se."
Ale děje se to pořád a já nevím, co s tím.
Hele, Laine, pro dnes to balím.
Mám dost. Tady máš víno.
Když se ti ozve Gunda, dej vědět.
Dobře. Pá.
-Nezapomeň. -Jo.
Gundo.
Pusť mě dovnitř, prosím.
Gundo, slyším, že tam jsi.
Skvělý místo.
Jednu?
Děláte půlky?
Pořád Gundě volám a píšu, ale neodpovídá.
Tohle prostě Gunda dělá. Zavolá ti, až bude chtít.
A taky je nejspíš u rodičů. Aspoň myslím.
Doufala jsem, že bys mi mohl půjčit svůj klíč.
Předtím sis odemkl. Možná něco takovýho čeká.
Nemyslím, že by se to Gundě líbilo.
Co?
Co kdybys mě políbila?
Jíš jablko.
Řekl jsem to jenom ze srandy.
Adame, ne.
Líbat se je jedna věc, ale...
Byla to blbost.
Adame!
Adame, prosím!
Adame, co ode mě chceš?
Nic. Prostě ke mně necítíš to co já k tobě.
To ale neznamená, že v tom nejsou žádný city.
Adame?
-Adame! -Co?
Můžeš pustit písničku, co hrála v tom kadeřnictví?
Pustím jinou.
Můžeš přestat? Nechej Snoba na pokoji.
Adame, sousedi mi v sedm ráno volali,
že jde z bytu slyšet hudba.
Kolikrát ti mám říkat, že tohle není místo pro párty?
Žádný párty tady nepořádám.
-Tady máš tousty. -Děkuju.
Běž do postele. Snobe!
-Nechce se mi spát. -Něco jsem řekla.
A já říkám, že se mi spát nechce.
-Běž spát. Vypadáš hrozně. -Díky, mami.
-Nemáš zač. -Fakt milý.
Sundej si tu čepku.
-Co je s tebou? Dobrý? -Jo.
Tak proč nejíš ty tousty?
Moc nás tady nebylo.
-Jak se jmenuješ? -Laine.
Fajn. Laine může zůstat u nás.
A kdo přinesl tohle?
Já.
Jsi hodná holka?
-Nejspíš ne. -A kdo přinesl tohle?
Masha.
-Tak ta je zlobivá. -Hrozně.
-Hrozně zlobivá. -Fakt zlobivá.
Adam nic z toho nebere. Nemělo to tu bejt.
Běž do postele.
Čemu se směješ?
Nevěděl jsem, že kouříš.
To mi dala Inara.
-Mami, víš, že je to pro tebe špatný. -Hodně špatný.
-Inara je zlobivá holka. -Přesně. Hodně zlobivá.
Hodně zlobivá holka.
Je tohle dobrý?
Čemu se směješ? Ptám se, jestli je to kvalitní a čistý.
-Jo je. -Smrdí to.
Co je? Měla jsem hroznou noční.
Na hrozný noční to pomáhá. Rozhodně.
Budzi!
Je čas vstávat do školy, jo?
Tomu říkám deka.
Pojďme, pojďme.
Poslyš...
Jedna vážná věc, jo?
Odteď nebudeme dávat tvoje léky do šuplíku,
ale budou v týhle krabičce.
Dobře?
Už jsi někomu vyrvala srdce z těla?
A dala místo něj kov? A pak léky?
Hele...
jednu tabletku během oběda ve škole, jo?
A jednu než půjdeš spát.
Vypadají stejně, jo?
V týhle krabičce.
Dám ti je do pokoje.
Jak chápete tvrzení:
"Následně realizovaný solipsismus se rovná pravidelnému realismu?"
Chápu to jako složitý tvrzení.
A jaký je podle vás jeho význam?
Neproniknutelný.
Krása. Nemyslím, že se dnes někam dostaneme.
-Omlouvám se. -Dobře.
Takže ve středu ve tři? Zkusíme to znovu.
Laine!
Mohla bys mi pomoct s matikou?
Já matiku neumím.
Jak to? Seš dospělá. Měla bys to umět.
Měla, ale neumím.
A nejsem dospělá.
Neudělala jsem zkoušku.
Jak to?
-Chceš, abych promluvil s profesorem? -Ne, o to nejde.
Příště už ji dám.
Fajn. Tak já jedu.
-Čau. -Ahoj.
Seš tady sama?
Jo, jsem. A co?
Nebojíš se?
Nechceš si protáhnout nohy?
Hele, nejsem na kluky, promiň.
V pohodě. My taky ne.
-Nepůjdem ven? -Nemáš nějaký prášky?
Seš v pohodě?
Vybil se mi mobil.
A kam jdeš teď?
Zavolám ti taxík.
-Máš cigáro? -Jo.
-Díky. -Nechceš zajít ke mně?
Už jsme u mě.
Táta je doma?
Slyšíš ty zvuky?
Jdou z Budziho pokoje.
Počkat, on je doma sám?
Jo, možná je to nějakej animák nebo tak.
Ve čtyři ráno?
Počkáš tu chvíli? Hned jsem zpátky.
-Jasně. -Jo? Prostě počkej.
Budzi! Budzi! Budzi!
Kurva.
Sakra.
Sakra!
Jak dlouho to trvá?
Zavolala jsem hned, jak jsem ho našla.
-Byl nemocný? -Ne, v poslední době ne.
-Haló? Jak se jmenuje? -Bruno.
Bruno! Vstáváme! Bruno!
-Mohly to být prášky? -Nějaký léky bere.
-Jaké léky? -Nevím přesně.
-Cukr? Křeče? -Ne nic takovýho.
-Drogy? -Ne, ne.
-Ty to být nemůžou? -Ne.
Bruno! Vzbuď se. Zkontrolujeme krevní cukr.
Podáš mi to?
-Můžu zůstat? -Jo, jo. Nepřekážíš nám.
Bude to dobrý.
Bruno!
Vstávej, Bruno!
-Co ty v tom rohu? -Nic.
-Brácha ještě spí? -Jo, spí.
Je to moje chyba, tati.
Mohla jsem tady bejt, ale nebyla.
Když jsem ho našla, už byl takovej, a...
Hned jsme zavolali sanitku.
Dost.
-Není to tvoje chyba. -Ale je.
A co ty?
-Jak se držíš? -Normálně.
Normálně...
Přiměřeně situaci.
Já se vůbec necítím dobře.
Protože...
Nějak to všechno zvládám...
Ne, nezvládám. Snažila jsem se zvládat máminy povinnosti
a teď mám pocit, že musím bejt i táta.
Jenže nezvládám vůbec nic a teď nejsem ani dobrá ségra pro Budziho.
Ve všem selhávám.
Už ani nevím, jestli se vůbec snažím.
Nemusíš být jeho máma ani táta.
Já už nic nechápu.
Omlouvám se.
Chtěla bych si občas promluvit.
A neříkat, že se máme dobře, když se dobře nemáme.
Chápeš?
I já bych chtěla pomoct tobě.
Kéž bysme si mohli pomoct jeden druhýmu.
Snídaně?
Teď se mi snídaně fakt dělat nechce.
Ne, myslel jsem, že bych ji mohl udělat já.
Dáš si?
Jo, dobře.
Dáš mi potáhnout?
Hej, tati?
Díky.
Vraťme se k Wittgenstein, dobře?
Čím ten traktát končí? Jakou větou?
"O čemž nelze mluvit, o tom je třeba mlčet."
A čím to začíná?
To si přesně nepamatuju.
Podívejte se sem.
"Svět je cokoliv, co se stane."
Souhlasíte?
Nejspíš.
Dobře, číst umíte. Dneska vám dám C.
-Děkuju. -Děkuju.
Ale nějaký kamarády máš, ne?
-No, tak napůl. -Jak to myslíš napůl?
Mám s nima dobrej vztah.
Možná s nima netrávím moc času,
ale jsou to moji kamarádi.
Mají i nějaký bližší kamarády?
Jo.
To mají.
-Myslíš, že trávíš hodně času sám? -Jo.
Ale není to špatný, ne?
Ani moc ne.
Já v tvým věku neměla žádný kamarády.
Mnohem horší než já.
Ale teď nějaký kamarády mám.
Podle mě není špatný mít jen pár kamarádů.
Nebo taky žádný. Občas.
Záleží, jakej seš člověk.
Jestli seš ráda sama, nebo máš ráda společnost.
České titulky Iveta Petrčková S PRO ALFA CZ, a.s. 2023