Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
V Kauguriju je kulski rejv.
Rejv?
Všeč ti bo.
Bolje bo.
Obljubiš? -Ja.
Nisi zelo prepričljiv. -Obljubim.
Pridi.
Varno je, ne bo jih noter.
Tja morava? -Mislim, da tja.
Masha, ujemi.
Hvala, stari.
Lahko? -Ja, naredi požirek.
Izpij.
Hvala.
Laine?
Kam? -Na rejv.
Imata zapestnici?
Ne.
Prav, pojdimo.
Hočeš znak? -Ja.
Je vse v redu? -Ja.
Pridi sem!
Jabolčnik.
Odjebi, prav?
Hočeš cigareto?
Ne.
Ker ne kadim.
Kul priponka.
Naslov skladbe je.
Vem.
Hotela sem si te ogledati.
Dober večer. -O, hudiča!
Imaš vžigalico? -Ja, izvoli.
Hvala.
To je Adams.
Laine.
Gunda.
Kaj pa zdaj?
Mislim, da me ni več strah. -Mene pa je malo.
Adijo!
Kaj počneš?
Razmišljam.
Kaj razmišljaš?
Zakaj Laine? -Kaj misliš s tem, "Zakaj Laine?"
Zakaj so ti dali tako ime?
Ker to
v estonskem in finskem jeziku
pomeni "val."
Toda Estonci, ki jih poznam, so mi rekli,
da imajo več besed za valove.
Kot imajo Eskimi več besed za sneg.
Zanimivost, ki jo ljudje običajno poznajo.
In Laine je majhen val.
In kako bi rekli velikemu valu?
Ne vem, nimam drugega imena.
Pravzaprav je ime neumno. -Zakaj?
Ker je moj priimek Ezera, Jezero.
Torej...
Val, jezero, vodna lilija, riba...
oblaki, labodi...
Kaj bi radi povedali?
Lahko pelješ Budzisa k logopedu?
Kaj? -K logopedu.
Kakšnemu logopedu?
K logopedu.
Govorni terapevt je. Zakaj ga ne odpelje mama?
Mama je v Nemčiji.
Ti ni povedala?
Mogoče je. Ne morem si zapomniti vsega, kar pove.
Malenkost pač.
Ja, ja...
Prav, samo ne nameravam postati njegova varuška.
Ni treba biti varuška, samo k logopedu ga odpelji.
Enkrat ali dvakrat lahko pomagam.
Točno tako. -Pomagam, to tudi mislim.
Ja, saj.
Ampak nič več.
Skoči noter.
Živjo! -Živjo!
Kako je šlo? -V redu.
Kaj ste počeli? -Računalniško igro smo igrali.
Katero igro?
Doom Eternal.
Koga moraš tam ustreliti? -Demone.
Hej!
Budzis, prosim, ne ubij očeta, da se ne zaletimo.
In granate meči skozi okno.
Hej, Gunda? Ja.
Ne vem.
Ja, žal mi je, da sem morala oditi.
V gledališče?
Ja, mislim, da bi bilo lepo.
Iti moram, te pokličem. Oprosti, adijo.
Dan za pico!
Pico sem naročil.
Je še kaj? -Ja.
Jutri grem za teden dni na konferenco.
Hotel sem te prositi, da paziš na Budzisa.
Kar ves teden?
Nisva ravno govorila, da ga pazim dan ali dva?
Da pomagam.
Sva, toda kaj naj... Nimamo še varuške.
Varuške ne bo nazaj, kajne?
Ne vem, kaj je z varuško. Dan za pico!
Mi posodiš polnilnik?
Svojega ne najdem.
Veš, kje je moj polnilnik? -Ne.
Zjutraj si ga vzel.
Dan za pico!
Po odgovorih na znanstvena vprašanja...
Kaj je? -Posteljica.
... se ne bomo približali svojim težavam.
Vsako jutro si glavo navlažim s posteljico.
Gre za... Počakaj.
Veš, da si lahko glavo navlažiš s posteljico?
Ja. -Vsi to vedo.
Vsi to počnejo.
Jaz si je ne vlažim s posteljico.
Tvoja glava, tvoja težava.
Toda Wittgenstein je pisal Russllu...
Zaudarja. -Zamisel se zdi paradoksalna.
Oprostite, dekleta, kaj počnete?
Zamisel se zdi paradoksalna, ker znanost ne reši
življenjskih
težav...
Nakazuje pa, da Wittgenstein razume življenje,
čigar središča se lahko dotaknemo na...
Živjo!
Knjigo sem ti prinesel.
Celo prebral sem jo.
Gre za tisto soboto?
Prav, prinesel ti bom Platona...
Kaj je s soboto?
Nisem te hotel kar pustiti tam.
Same.
Moraš vedno paziti name?
Potem me za nekaj časa pustiš samo,
pa se opravičuješ. Je tako?
Samo...
Nisem hotel, da se zgodi tisto potem.
Lej, iti moram, logika me kliče.
Laine! -Laine!
Laine...
Kaj je z dekleti iz tvojega razreda?
Zakaj vprašaš?
Rekel si, da niste prijatelji.
Zakaj ne?
Niso kot fantje.
Zakaj niso kot fantje?
Druge stvari jih zanimajo, poniji in princese.
Kaj je sploh to?
Daj no, ne zanimajo vseh punc poniji in princese.
Vem, ampak... V našem razredu so same take.
Ja.
Hvala.
Mogoče jim lahko pokažeš kulske računalniške igre.
Kaj? Punce ne igrajo računalniških iger?
Gotovo jih.
Toda punce iz mojega razreda, ki imajo rade ponije,
igrajo take igre...
Ja. Poslušaj me.
Pozno pridem domov, prav? -Ja.
Oprosti, da sem te prekinila, toda iti moram.
Ne čakaj name. Spat pojdi, prav?
Lahko gledaš risanke.
Odneseš mojo torbo, prosim? -Prav.
Prav, adijo! -Adijo!
Hej! -Hej!
Nekaj sem ti prinesla.
Hvala.
Greva?
Živjo! -Živjo!
Tu je nalepka.
Gremo v Venus? -V četrtek?
Ja, super zabava bo.
Ampak taka ne moreš iti.
Masha, mislim, da je super. -Moj plašč boš oblekla.
Masha?
Vzdevek je. V resnici ne zna besede rusko.
Zelo dobro razumem ruščino. -Ja.
Se ne bi samo družili in poslušali glasbo ali kaj podobnega?
Ne. -Ne.
V redu je.
10 evrov.
Tvoj telefon.
Veš, kaj...
Rajši pojdi sama.
Da naslednjič...
Kaj naslednjič?
Da boš naslednjič sama dobila.
Bo vedel, kaj rabiš?
V avto moram? -Ja, v redu je.
Živjo.
Kje je Gunda?
Rekla mi je, naj grem naprej.
Kakšen je torej načrt?
Kot običajno.
Hladna noč, ne?
Res hladen večer.
Vzemi si pijačo.
Hvala.
Pozdravi Gundo.
Polovico.
Rekla sem polovico.
Sranje.
Je to običajno?
Ja.
Da peče?
Prav.
V redu bo, kajne?
Torej, skoraj dve črtici si potegnila.
Misliš, da ne vem, da sem kreten?
Če to počne Adams, ne šteje, kajne?
Smejmo se Adamsu, prav?
Kaj hočeš?
Pojdimo v Robertsa na after.
Kaj dogaja, stari?
Nesrečna zabava?
Pojdimo.
Laine, povej mi, zakaj je tako?
Kako?
Kot kreten se štiri leta mečeš za nekom,
pa te ne razume.
Noče te razumeti in tako naprej.
Vsem se nekaj dogaja, meni pa... Počakaj!
Meni pa same bedarije.
Če te prav razumem... -Počakaj!
... kar govoriš, potem mislim,
da stvari niso običajne, niti lahko razumljive.
In vseeno je škoda.
Ne greva z njimi? -Jaz ne grem.
Prav, potem grem domov.
Naj grem s tabo?
Pojdi z njimi.
Prav. Adijo! -Adijo!
Kje je Gunda? -Na stranišču.
Vsi so morali pasti. Tudi ti moraš pasti.
Ne. -Tudi ti moraš pasti!
Vsak mora pasti.
Enkratno. -Nisem zadeta kot ti, Adams.
Tudi jaz nisem. Samo pretvarjam se.
Smo kot kakšni vohuni, kajne?
O, droge! Ja, kako kul!
Tako, kajne?
Zadevanje je tako kul!
Zabavno!
Adams.
Si njima tudi dala?
Gunda, hvala, ne smeva, vohuna sva.
Ščiti naju.
Adams! -Ja?
Kako veš, da nismo v matriki?
Ker smo, glede na znana dejstva, v simpatičnosti.
Simpatičnosti.
Simpatičnosti, simpatičnosti...
Kako prideš do simpatičnosti, Adams?
Kako prideš do simpatičnosti?
Poglej ta fotelj.
Kdo ima ogenj?
Hvala.
Včeraj sem imel neverjetne sanje.
Jaz...
sem plezal na goro
s tabo na rokah.
Gundo si nesel? -Ja.
Na rokah. -Obletavali so naju beli metulji.
Belo obleko si imela.
Sonce je sijalo in imela si lepo metuljasto krono.
Kakšne lepe sanje. -Včeraj.
Ponoči, ja. -Ponoči?
Domov smo šli ob osmih zjutraj.
Saj veš, verjetno je sanjal z odprtimi očmi.
Se zgodi.
Seveda, lahko se zgodi.
Kul sanje. Močni simboli, se mi zdi.
Močni simboli...
Dajmo, Robert!
Mislim, da bi odslej lahko tako nosila superge.
Laže je. Samo natakneš jih.
Brez truda.
Prhneš not, prhneš ven. -Prhneš not, prhneš ven!
Kam greš? -Domov.
Imaš rizlo, tobak ali cigareto?
Ne kadim, Adams.
Prav, imaš ogenj?
Mislim, da imaš ti mojega.
Ampak ne kadiš.
Ja.
Gunda, mi daš cigareto? -Nimam je.
Kdo sploh kadi, Adams?
Jaz. Jaz. Jaz.
Torej adijo?
Adijo.
Boš eno?
O, tukaj je.
Grem lahko tam ven?
Nekaj sem ti hotela pokazati.
Tukaj? -Zgoraj. Pri sebi.
Prav, pojdiva.
Naj zaprem vrata? -Ja, daj.
Lahko kadiva? -Ja.
Z medom?
Iti moram.
Ravno sem dobila sporočilo...
Nič zaskrbljujočega, ampak čim prej bi morala oditi.
Dobro jutro!
Kako mu je ime?
Snob. -Hej, Snob!
Laine sem.
Oprosti.
Me lahko spustita ven?
Med katero uro se je zgodilo? -Med matematiko.
Ste pisali test? -Ne.
Kaj je rekla učiteljica?
Zelo jezna je bila.
Klicala je očeta, pa se ni oglasil.
Zakaj je bila jezna?
Veš, zakaj.
Prav. Ampak ne bi se smela jeziti nate.
Nič napačnega nisi storil.
So to tvoje športne hlače? -Ja.
Prav.
Ta prostor je, ne vem...
Čista zmeda je.
Nihče ni poklical čistilke.
Prašno je.
Ja, ja, umazano!
Kaj si pričakovala? Da bo čisto?
Dovolj je. Veš, tudi jaz nočem garati...
Živjo, Laine!
Oče.
Lahko prideš za trenutek?
So te klicali iz šole? -Ja.
Si se oglasil? -Ne.
Kje je torba za ličila? -V drugem predalu.
Ja, prav.
Nisi mogel poklicati? -Ja, pa nisem. Pozabil sem.
Budzis bi moral k zdravniku. -Dogovoril se bom.
Se boš?
Laine, to je mamino. -Hvala.
Zakaj mi nisi nič povedal?
Težko ti je kaj povedati, če te ni doma.
Če greš za dalj časa od doma,
lahko pričakuješ spremembo, ko se vrneš.
Vžigalice imaš. Ni to čudovito?
Zakaj moram govoriti s šolo?
Ni ti treba. Reci, da jih bom poklical.
Oprosti, parni likalnik je moj. -Ja?
Ja. Dovoliš za hipec? -Ja, prosim.
Ja.
Kako je v šoli? -Ni tako slabo.
Ja? -Ja.
Hvala.
Prav, vse sem opravila.
Štiri, pet, šest.
Živjo. -Živjo.
Kje si?
V službi. V službi. Pravkar smo končali vajo.
Je šlo v redu? -Ja, ja.
Všeč sem jim.
Kako si ti?
Tvoje stvari so danes odnesli in nihče mi ni nič povedal.
Čudno je bilo.
Nisva hotela vznemiriti...
Kaj?
Nisva hotela vznemiriti tvojega brata.
Meni bi pa lahko povedala.
Veš, še vedno ne vem.
Budzis bi lahko z mano živel avgusta.
To ni dobra zamisel.
Že tukaj mu ne gre dobro. Kaj se bo zgodilo, če...
Če zdaj nekam odide. Ne bo to nekam zmedeno?
Z mano bo. In šola se še ne bo začela.
Te toliko časa ne bo?
Ponujajo mi daljši angažma.
Izkušnje in to...
Medtem ko ti pridobivaš izkušnje,
imamo mi tukaj drugačne izkušnje.
Samo za nekaj časa bo, veš.
Samo za nekaj časa.
Telefon mi bo crknil. Morali bi...
Počakaj? Me boš spet poklicala?
Ali pa te pokličem jaz.
Umira mi, vsak trenutek se bo ugasnil,
zato bi bilo bolje...
Ja? Adijo!
Adijo, toda... -Adijo!
Laine. Adijo!
Ne požgi hiše, prav? Adijo!
-Adijo!
Si se imela dobro z njim? Sproščena si bila in...
Torej...
Ime mu je Karlis.
Karlis je zelo srčkan.
Ja, ni tako srčkan.
Kaj? Ne, Karlis je srčkan, daj no.
Prav.
Ni zelo pameten.
Moji mami je bil res všeč.
Tvoji mami! -Ne na tak način!
Jaz sem svojo mamo res razočarala.
Ko je bilo jasno, da njen otrok ne bo plesalka.
In Karlis se je ukvarjal z ljudskimi plesi.
In mama ni mogla verjeti.
Laine je s fantom, ki pleše!
Ljubke pegice.
Hvala.
Nos mi krvavi.
Zadnja tri leta sem se počutila, kot bi bila
v neke vrste zanki.
Kot bi se vrtela v krogih. Brez sprememb.
Za letos sem pričakovala isto. Toda...
Toda na srečo se je zgodilo nekaj novega.
Nekaj nepričakovanega.
Ampak...
Mislim, da sem se tako navadila...
Koliko je ura?
Petnajst do osmih.
Jutranja izmena gre.
Iti moramo. Zdaj.
Hitro.
Primi steklenico.
Daj, daj.
Jebenti.
Nočem ga, hvala.
Veš, kaj? Kokain iz Rige je zanič.
Ko pridejo DJ-ji z Berlina...
Dvigni roke. -Prihodnji teden pridejo iz Tbilisija.
Ja, ko pridejo ti. Res.
Morajo dobiti kaj spodobnega.
Roba iz Rige je tako bedna, da se mi ne da ukvarjati z njo.
Ker ni povpraševanja?
Pri lokalcih ali...
Ne, samo zanič je.
Masha. -Kaj?
Počakaj, zdaj ne morem. Merim.
Greva plavat. -Ne, nočem.
Pojdiva. -Ne! Pusti me!
Ja. Že v redu.
Si v redu?
-Ja.
Gremo plavat.
Bi delali kaj drugega?
Ja! Vdrimo v hiše tujcev.
Hiše tujcev? -Niso tujci.
Zakaj moramo vdreti?
Ker jih ni tam? -Ni jih doma.
Samo obiskali jih bomo. -Kaj pa sosedi?
Nič, ni sosedov. -Jaz ne grem.
Je daleč stran?
Blizu je.
Bi naju počakal? -Ja, počakaj naju.
V Rigo grem.
Na plaži te počakava.
Laine?
Ne boš nič?
Daj, daj! -Jebenti!
Nisi mogel narediti prave črtice?
Žlica.
Daj, polovico. -Daj, Gunda. Ne morem...
Poskusi. Zase lahko pripravim eno.
Vzemi polovico.
Moji možgani so že polni tega sranja. -To ni niti polovica.
Jebi se!
Gunda, policijo morava poklicati.
Nima smisla. -Nima smisla?
Ja.
Ko je Masha prijavila posilstvo, jih ni dosti brigalo.
Ker je pila. Samo še več težav bomo imeli.
Fantovo vedenje odraža dogajanje v družini.
Odsev je. Zato sprašujem, kaj se v vaši družini dogaja.
Se ločujete? -Ne, ne!
Kje je mama? Kje je oče?
Mama je trenutno v tujini, toda ne za stalno.
Za kako dolgo?
No, ravno je... -Ravno?
Oprosti, ta telefon je že nekaj časa nedosegljiv.
Kaj pomeni "ravno?"
In oče? Kje je oče?
Oče je doma in...
Doma. Zakaj ne more odgovoriti na kakšno sporočilo?
Ne gre samo za SMS "Prosim, pokličite nazaj."
Gre za dejanske težave,
kjer je očitno potrebna njegova navzočnost.
Kaj bi rad dokazal?
Budzis, žal mi je, ampak...
Ne moreš kar razbiti okna tramvaja.
Razumeš?
Živjo.
No? Kaj se dogaja?
Naj ti pošljem sporočilo?
O čem? -O tem, kar se dogaja.
Roditeljski je bil. -Super.
Nisi dojel, da naj bi prišli starši,
ne pa sorojenci.
Veš, da sovražim sestanke z učitelji.
Nanje je hodila tvoja mama.
Ne morem. Vsi govorijo o sebi. In zanima jih le lasten otrok.
Nima smisla.
Še nisi slišal, da moraš včasih početi stvari,
ki jih nočeš?
Sem.
Kaj so torej povedali na tem sestanku?
Zakaj moram jaz...
Ti lahko preskočiš sestanke,
ki jih sovražiš, jaz pa moram to poslušati?
Ker veš... -Ni ti treba na sestanke.
Kdo bo potem poslušal očitke: "Veste..."
Poslušaj me! Poslušaj me!
Poslušal me boš. -Ja.
Ker moram jaz poslušati: "Veste, Budzis je storil to in ono,
ne vede se lepo.
Kaj se dogaja v vaši družini?
Otrokovo obnašanje odraža..."
Ni ti treba poslušati in odgovarjati na taka vprašanja.
To ni tvoja odgovornost.
Budzisovo življenje je. -Budzisovo življenje ni tvoje.
In tudi tvoje ni? -No...
Ni dovolj, da imaš enega otroka, za katerega ne moreš skrbeti?
Moral si narediti še enega, za katerega tudi...
Narediš otroka in ga prepustiš samemu sebi.
Ne tiče se me, ne tiče se njegove sestre...
Budzis, pojdi gor, prosim!
Za kaj gre? -Kaj?
Prosil sem ga, naj gre gor. Budzis, vrni se!
Oče, si neumen?
Tvoja sestra pridiga o vzgoji.
Si neumen? -Kdo je neumen?
Zakaj? -Delaš se neumnega.
Zakaj? Naj pride in posluša, kar se pogovarjava?
Nočem, da posluša. Ni normalno, da rečeš:
"Kul bi bilo... Nič se ni zgodilo, samo pojdi."
Kar jokaj. To pa bo dober pogovor.
Sovražim te, oče. Veš to? -Super! Res super!
Dobre novice. Res.
Sovražim tebe, pa tudi mamo.
Odlično, res! -Pozdravi jo, prav?
Komaj čakam. -Ko naslednjič govoriš z njo.
Res odrasel pogovor, vsi jočejo.
Vsi se med seboj sovražijo.
Po srednji šoli nisem vedel, kam s sabo.
Pol leta sem se zakajal doma in igral PS4.
Sploh nisem hodil ven.
Potem sem se dobro zadel z gobami.
In sem razumel, da se nima smisla bati.
Česa si se bal prej?
Nekaterih posledic, veš.
Mislil sem na to, kaj se bo zgodilo.
Ko sem se začel zadevati, me je ves strah minil.
Spoznal sem, da sem živel v neke vrste labirintu.
Tekal okoli kot podgana.
Si se imel dobro?
In kaj počneta, ko se ne zadevata?
Fukava.
Ne drug z drugim.
Poklicala ga bom in mu povedala.
Halo?
Ja, ampak... -Si v redu?
Ne jezi se nanj, prav?
Mislim, da je res...
Že tako sem jezna nanj, prepirava se.
Ne bom jezna nanj.
Poskušala bom ostati mirna.
No... -Kako pa si?
Močna si in vse ti gre od rok. Vem. Vidim.
Ne gre mi od rok, mama. -Preveč kadiš.
Hej.
Kulsko žogo imaš.
Ne bi začel spet trenirati?
Zelo dobro ti je šlo.
Po mojem.
Budzis!
Lej, žal mi je, da se je zgodilo tisto.
Res je bilo neumno. Obema je žal, očetu in meni.
Ne bom ponovila, obljubim.
Ni bilo prav, da sva rekla vse tisto.
Prijatelj.
Daj, odjebi!
Ezera, seminarska ti manjka.
Če hočeš izdelati, jo moraš napisati.
Do kdaj pa?
Do petka, recimo. -Prav.
Ob dveh.
Oprostite.
Živjo! -Živjo.
Kako si?
V redu.
Nisem vedel, da kadiš.
Imaš kakšno zame?
Si v redu?
Res? -Ja.
Nekam slabo zgledaš. -Hvala.
Resno mislim.
Se je kaj zgodilo? -Ne.
Je Budzis v redu?
Ja, Budzis je v redu.
Res? -Ja.
Počakaj, Laine. Se dobivaš s kom?
Mogoče.
Si zato tako zrihtana?
Si ti zato tako zrihtan?
Saj nisem. -Tudi jaz nisem.
Si skupaj s tisto punco? -Ja, s tisto punco sem skupaj.
Sonce bo jutri vzšlo. To je hipoteza.
Pomeni, da nismo prepričani, da bo.
Če se zgodi ena stvar,
še ne pomeni, da se bo tudi druga.
Sonce bo jutri vzšlo. To je hipoteza.
Je le logična nujnost.
Sonce bo jutri vzšlo. To je hipoteza.
Pomeni, da nismo prepričani, da bo.
Nismo prepričani, da bo.
Po svojo jakno grem.
Kam greš?
Hej! Hej!
Si prepričana? -Ja, prosim...
Prav, počakaj. Počasneje morava hoditi.
Imaš cigareto? -Ja.
Zadnja je, vzemi jo.
In ogenj?
Sranje, mislim, da ga nimam.
Se smejiš?
Kam greva? Masha, kam greva?
Kar nekam. -Počakaj, no.
Mirno. Bodiva mirni, prav?
To je res odbito. -Precej, ja.
Mislim, da lahko greva hitreje.
Poslušaj. Hočeš nekaj videti?
Tri, dve, ena, mahni!
Kaj bova naredili? -V redu bo.
Kaj, če je kdo videl? Kaj, če me je kdo videl?
Pizda! Tečeva.
Prav, poslušaj.
Pomiriva se.
Prav. Mirno.
Vsakič je, kot bi gledala besedilo,
ki kar polzi stran,
jaz pa ničesar ne razumem.
Rečem si: "Laine, zberi se. Daj no!"
Ampak vedno je tako in ne vem, kaj naj naredim.
Poslušaj, Laine. Za danes imam dovolj.
Zame je dovolj. Vzemi vino.
Povej mi, če se ti Gunda oglasi.
Prav, adijo.
Boš? -Ja.
Gunda.
Naj vstopim, prosim.
Gunda, slišim te.
Krasna lokacija.
Eno?
Si na polovičkah?
Gundi pišem in jo kličem, pa se ne oglasi.
Taka je. Poklicala te bo, ko se ji bo zdelo.
Verjetno je pri starših. Tako se mi zdi.
Mislila sem, da bi mi mogoče lahko ti dal svoj ključ.
Zadnjič si si odprl. Mogoče pričakuje kaj takega.
Gundi to ne bi bilo všeč.
Kaj?
Mislim, da bi se zdaj lahko zalizala.
Jabolko ješ.
Rekel sem, da je bila šala.
Adams,
mečkanje je ena stvar...
Neumno je bilo.
Adams!
Adams, prosim!
Adams, kaj hočeš od mene?
Do mene ne čutiš tega, kar čutim jaz.
Kar pa ne pomeni, da med nama ni čustev.
Adams?
Adams! -Kaj?
Lahko predvajaš pesem iz frizerskega salona?
Drugo bom dal.
Lahko nehaš? Pusti Snoba.
Adams, sosed me je klical ob sedmih,
ker je iz tvojega stanovanja donela glasba.
Kolikokrat naj ti še rečem, da tu ne bo zabav?
Saj ni zabav.
Izvoli sendvič. -Hvala.
Spat pojdi. -Snob!
Nisem zaspan. -V posteljo.
Nisem zaspan, nisem zaspan.
Pojdi spat, grozno zgledaš. -Hvala, mama.
Dobrodošel, dobrodošel. -Kako ljubko.
Snemi to kapo.
Kaj je s tabo? Si v redu? -Ja.
Zakaj potem ne ješ sendviča?
Ni nas bilo veliko.
Kako ti je ime? -Laine.
Prav, Laine lahko ostane pri nas.
Kdo je to prinesel?
Jaz.
Si pridno dekle?
Verjetno ne. -In kdo je prinesel to?
Masha. -Slabo dekle je. -Res.
Zelo slabo. -Res slabo.
Adams tega ne uporablja. Ni bilo mišljeno, da je tukaj.
Samo v posteljo pojdi.
Zakaj se smejiš?
Nisem vedel, da kadiš.
Inara mi jih je dala.
Veš, da ti škodijo, mama? -Zelo slabo je.
Inara ni v redu. -Tako je. Res slabo dekle.
Res slabo dekle.
Je ta stvar kaj prida?
Zakaj se smejiš? Sprašujem, ali je stvar čista.
Je. -Ogabno smrdi.
Nehaj, obupno nočno izmeno sem imela.
Zagotovo pomaga pri obupnih nočnih izmenah.
Budzis!
Čas je, da vstaneš za šolo, prav?
Kakšna odeja.
Čakaj, čakaj.
Poslušaj.
Ena resna stvar, prav?
Tvojih zdravil ne bomo več spravljali v predal,
ampak v to škatlo.
Poglej, prav? V to škatlo.
Si kdaj komu iztrgala srce?
In vanj dala kovino? In potem zdravilo?
Poslušaj.
Ena tableta med šolskim kosilom, prav?
In ena pred spanjem.
Enaki sta, prav?
V tej škatli.
V tvoji sobi bodo.
Kako razumete stavek,
"pozneje uresničeni solipsizem je enak resničnemu realizmu?"
Stavek razumem kot težkega.
In njegov pomen?
Nedoumljiv.
Lepo. Mislim, da se danes ne bova premaknila.
Žal mi je. -Ja.
V sredo ob treh znova poskusiva.
Laine!
Laine, mi lahko pomagaš pri matematiki?
Matematika mi ne gre.
Kako? Odrasla si, morala bi jo znati.
Morala bi jo, pa je ne.
In nisem odrasla.
Na izpitu sem padla.
Kako to?
Naj govorim s profesorjem? -Ne, ni kriv on.
Šla bom na drugi rok.
Prav, zdaj grem.
Adijo! -Adijo!
Si tukaj sama?
Ja, pa kaj potem?
Te ni nič strah?
Bi se malo sprehodila?
Veš, kaj? Fantje me žal ne zanimajo.
V redu je, mene tudi ne.
Greva ven? -Imaš protibolečinsko tableto?
Si v redu?
Telefon mi je crknil.
In kam greš zdaj?
Poklical bom taksi.
Imaš cigareto? -Ja.
Hvala. -Ne bi ostala pri meni?
Sem že doma.
Je tvoj oče doma?
Ta hrup...
Iz Budzisove sobe.
Čakaj, je sam doma?
Mogoče je risanka ali kaj podobnega.
Ob štirih zjutraj?
Lahko malo počakaš? Takoj bom nazaj.
Prav. -Ja? Samo počakaj, prosim.
Budzis. Budzis. Budzis!
Jebenti.
Sranje.
Jebeno sranje.
Kako dolgo je bil tak?
Takoj, ko sem ga našla, sem vas poklicala.
Je bil bolan? -Ne, zadnje čase ne.
Halo? Kako mu je ime? -Bruno.
Bruno! Zbudi se, Bruno!
Je lahko od tablet? -Zdravila jemlje.
Kakšna zdravila? -Ne vem točno.
Sladkor, krči? -Ne, nič takega.
Droge? -Ne, ne.
Ne bi bilo mamilo? -Ne.
Bruno! Zbudi se. Tudi sladkor bomo preverili.
Mi podaš?
Lahko ostanem? -Ja, samo ne bodi v napoto.
Vse je v redu.
Bruno!
Zbudi se, Bruno!
Zakaj si tam? -Kar tako.
Tvoj brat še vedno spi? -Ja, še vedno spi.
Jaz sem kriva, oče.
Lahko bi bila ob njem, pa nisem bila.
Ko sem ga našla, je bil že tak in...
Takoj smo poklicali rešilca.
Nehaj.
Ni tvoja krivda. -Pa je.
Si ti v redu?
Kako ti gre? -V redu.
V redu.
Glede na vse to.
Sploh nisem v redu.
Ker se
ubadam z...
Ne gre mi. Prevzela sem mamine zadolžitve.
Pa se mi zdi, da bi morala tudi očetovske.
Nič od tega ne zmorem. Komaj sem Buzdisova sestra.
Vse mi gre narobe.
Saj sploh ne vem, ali še poskušam.
Ni ti treba biti njegov starš.
Ničesar ne razumem.
Prav, žal mi je.
Želim si, da bi se kdaj lahko pogovorila.
Ne da si rečeva, da sva v redu, če nisva v redu.
Razumeš?
Tudi jaz ti hočem pomagati.
Rada bi, da bi si pomagala.
Zajtrk?
Res ne bi rada delala zajtrka.
Ne, jaz bi ti ga.
Boš jedla?
Ja, prav.
Mi daš en dim?
Hej, oče?
Hvala.
Vrniva se k Wittgensteinu, prav?
S čim se konča traktat? Kako gre stavek?
"O tistem, o čemer ne moreš govoriti, moraš molčati."
Kako se pa začne?
Ne vem več natančno.
Poglej si.
"Svet je vse, kar se zgodi."
Se strinjaš?
Recimo.
Prav, brati znaš. Danes ti bom dal šest.
Hvala. -Hvala.
Imaš kakšne prijatelje?
Bolj napol prijatelje. -Kako to misliš?
Da se dobro razumemo.
Mogoče z mano ne preživijo dosti časa,
so pa prijatelji.
Imajo še druge, tesnejše prijatelje?
Ja.
To je res.
Si veliko sam? -Ja.
Saj ni slabo, kajne?
Ni tako slabo.
V tvojih letih nisem imela prijateljev.
To je še hujše.
Zdaj imam nekaj prijateljev.
Ne vem. Mislim, da ni slabo, če imaš le nekaj prijateljev.
Ali sploh nobenih. Včasih.
Odvisno od tega, kakšna oseba si.
Ali si rad sam ali pa uživaš v družbi.
MEDIATRANSLATIONS