Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ще има готино рейв парти в Каугури.
Рейв парти?
Ще ти хареса.
Много по-хубаво ще е.
Обещаваш ли? - Да.
Не си убедителен. - Обещавам.
Н Е О Н О В А П Р О Л Е Т
Ела.
Спокойно, те няма да влизат.
Трябва ли да ходим там? - Май е насам.
Маша, дръж.
Благодаря.
Може ли? - Да, сръбни си.
Изпий го докрай.
Благодаря.
Лаине?
Накъде? - За рейв партито.
Имате ли гривни?
Не.
Добре, хайде.
Искаш ли жетон? - Да.
Добре ли си? - Да.
Ела тук!
Ела!
Сайдер.
Разкарай се.
Искаш ли цигара?
Не.
Защото не пуша.
Готина значка.
Заглавие на песен е.
Знам.
Исках да те погледна.
Добър вечер. - Олеле!
Може ли огънче? - Да, ето!
Благодаря.
Това е Адамс.
Лаине.
Гунда.
И сега какво?
Май вече не съм уплашена. - Аз съм, малко.
Довиждане!
Какво правиш?
Мисля.
За какво?
Защо Лаине? - В какъв смисъл "защо Лаине"?
Защо са те кръстили така?
Това име...
На естонски и фински значи "вълна".
Но някои познати естонци ми казаха,
че имали много думи за "вълни".
Както ескимосите имат много думи за "сняг".
Забавен факт е и хората обикновено го знаят.
А Лаине е "малка вълна".
А как наричат голямата вълна?
Не знам, нямам второ име.
Всъщност е глупаво име. - Защо?
Защото фамилията ми е Езера.
И се почва...
Вълна, езеро, водни лилии, риба...
Облаци, лебеди...
Какво искаме да кажем?
Може ли да заведеш Будзис на логопета?
Къде? - На логопет.
Логопеда.
Логопета.
Не, "логопед" е и защо мама не може да го заведе?
Мама е в Германия.
Тя не ти ли каза?
Може и да е, но не помня всичко, което казва.
Дребна подробност.
Да...
Добре, мога, но няма да започна да го дондуркам сега.
Не го дондуркай, само го заведи до логопеда.
Мога да помогна един-два пъти.
Именно. - Под "помощ" разбирам точно това.
Именно.
Но дотук.
Качвай се.
Здрасти! - Здрасти!
Как мина? - Добре.
Ти какво прави? - Играхме видеоигра.
Каква игра?
"Doom Eternal".
Кого трябваше да застреляш? - Демони.
Хей!
Будзис, не застрелвай татко, че ще катастрофираме.
И ако ще хвърляш гранати, хвърляй през прозореца.
Ало, Гунда? Да.
Не знам.
Да, съжалявам, че трябваше да си тръгна.
В киното ли?
Да, би било хубаво.
Ще ти се обадя после. Извинявай, чао.
Пица ден!
Поръчах пица.
Нещо друго? - Да.
Утре заминавам на конференция за една седмица.
Исках да те помоля да гледаш Будзис.
Значи вече стана седмица?
Не говорихме ли току-що да го гледам за ден-два?
Да помогна?
Да, но какво можем... Още нямаме детегледачка.
Онази детегледачка няма да се върне, а?
Не знам какво става с нея. Пица ден!
Може ли да заема зарядното ти?
Не намирам моето.
Будзис, къде ми е зарядното? - Не знам.
Ти го взе сутринта.
Пица ден!
Като отговорим на всички възможни научни въпроси...
Какво било? - Плацента.
Няма да се доближим до житейските си проблеми.
Всяка сутрин си овлажнявам главата с плацента.
Тя е... Чакай.
Лаине, знаеш ли, че можеш да си овлажниш главата с плацента?
Да. - Всеки го знае.
Всеки го прави.
Аз не си овлажнявам главата с плацента.
Твоя си е главата.
Но Витгенщайн пише на Ръсел...
Смърди. - Идеята е наглед парадоксална.
Извинете, момичета, с какво сте заети?
Идеята изглежда парадоксална, защото науката не решава...
житейските проблеми,
но демонстрира, че Витгенщайн има разбиране за живота,
епицентърът на което може да бъде...
Здравей!
Здрасти!
Донесох ти книгата.
Дори я прочетох.
Заради онази събота ли е?
Добре, ще ти донеса Платон...
Какво за събота?
Не исках да те оставя там така.
Сама.
Винаги ли трябва да се грижиш за мен?
И после да ме оставиш сама за малко,
и да се извиняваш. Правилно ли го разбрах?
Аз само...
Не исках и останалото да се случи.
Трябва да вървя, логиката ме зове.
Лаине! - "Лаине"!
Лаине...
Как са момичетата в класа ти?
Защо питаш?
Ти каза, че не си приятел с тях.
Защо не?
Не са като момчетата.
Какво значи това?
Интересуват ги други неща - понита и принцески.
Какво е това?
Стига, не всички момичета се интересуват от понита и принцеси.
Да, знам, но... В нашия клас са такива.
Да.
Благодаря.
Но може да им покажеш някои готини компютърни игри.
Какво? Момичетата не играят ли компютърни игри?
Сигурно играят.
Но тези в моя клас, дето харесват понита,
играят едни игри...
Да. Слушай сега.
Ще се прибера късно днес. - Добре.
Извинявай, че те прекъснах, но трябва да тръгвам.
Не ме чакай. Лягай си, ясно?
Може да погледаш анимация.
Може ли да вземеш чантата ми, моля? - Добре.
Твърде много информация. Чао! - Чао.
Здрасти! - Здрасти!
Донесох ти нещо.
Благодаря.
Да вървим?
Здрасти! - Здрасти!
Ето го стикера.
Да идем във "Винъс"? - В четвъртък?
Да, ще е страхотно парти.
Но не мисля, че можеш да отидеш така.
Маша, тя изглежда много добре. - Ще сложиш моето яке.
Маша ли?
Прякор е. Всъщност, тя не знае и дума на руски.
Разбирам руски много добре. - Да.
Не искате ли просто да разпуснем или да послушаме музика?
Не. - Не.
Добре.
10 евро.
Телефона ти.
Знаеш ли...
Може би иди сама.
Тъй че следващия път...
Следващия път какво?
Следващия път може да си го вземеш сама.
Той знае ли какво ти трябва?
Трябва да се кача в колата ли? - Да, няма проблем.
Здрасти!
Къде е Гунда?
Тя ми каза аз да се кача.
Е, какъв е планът?
Обичайното.
Спокойна нощ, нали?
Наистина спокойна вечер.
Вземи си нещо за пиене.
Благодаря.
Поздрави Гунда.
Половината.
Казах "половината".
Мамка му!
Това нормално ли е?
Да...
Паренето?
Добре.
Всичко ще е наред, нали?
Ти дръпна почти две линии.
Мислиш, че не виждам какъв идиот съм ли?
Ако Адамс каже или направи нещо, то не се брои, нали?
Дай всички да се смеем сега на Адамс, а?
Какво искаш?
Да идем на афтърпарти в "Робъртс".
Какво става, пич?
Кофти парти ли?
Да вървим.
Лаине, кажи ми защо е така?
Кое е така?
Тичаш след някого четири години като идиот,
но те не те разбират,
не искат да те разберат и прочие.
Нещата се случват нормално за всеки, но не и за мен... Дръж се!
Но за мен - все идиотщини.
Ако разбирам правилно... - Дръж се!
Това, за което говориш, според мен...
Тези неща не са нито нормални, нито лесни за разбиране.
И все пак е жалко.
Няма ли да ходим с тях? - Аз - не.
Добре, тогава се прибирам.
Искаш ли да те изпратя?
Настигни ги.
Добре. Чао! - Чао!
Къде е Гунда? - В банята.
Всички трябва да паднат. И ти също.
Не. - И ти трябва да паднеш!
Всички трябва да паднат.
Чудесно. - Не съм друсана като теб, Адамс.
И аз не съм. Само се правя.
Нещо като шпиони ли сме?
O, дрога! Да, толкова е готино!
Така, нали?
Да вземаш дрога, е толкова готино!
Смешно!
Адамс.
Даде ли и на тях?
Гунда, благодаря, ние не можем, ние сме шпиони.
Прикривай ни.
Адамс! - Да?
Откъде да знаем дали не сме в симулация?
Защото според общоприетите факти ние сме в симпатизация.
Симпатизация.
Симпатизация...
Как се влиза в симпатизация, Адамс?
Как се влиза в симпатизация ли?
Погледни дивана.
Кой има огънче?
Благодаря.
Снощи имах изумителен сън.
Аз...
Катерех се по една планина
и те носех на ръце.
Носил си Гунда? - Да.
На ръце? - Бели пеперуди летяха наоколо.
Ти беше с бяла рокля.
Слънцето грееше и пеперудите ти направиха красива корона.
Красив сън. - Вчера ли?
През нощта, да. - През нощта?
Прибрахме се в осем часа сутринта.
Вероятно е било сомнанбулизъм.
Случва се.
Определено се случва.
Готин сън. Силни символи.
Силни символи...
Давай, Робърт!
Май вече мога да започна да нося такива маратонки.
По-лесно е. Обуваш, събуваш.
Никакви грижи.
Смъркаш, навътре, навън. - Смъркаш, вътре, вън!
Къде отиваш? - Вкъщи.
Имаш ли филтър, тютюн или цигара?
Не пуша, Адамс.
А имаш ли огънче?
Май ти взе моето.
Но ти не пушиш.
Да.
Гунда, ще ми дадеш ли цигара? - Нямам.
Кой изобщо пуши, Адамс?
Аз. Аз.
"Чао" ли е това?
Чао...
Искаш ли една?
Тук е.
Мога ли да изляза оттам?
Исках да ти покажа нещо.
Тук ли? - Горе. В моята стая.
Добре, да вървим.
Да затворя ли вратата? - Да, може.
Може ли да пушим? - Да.
С мед?
Трябва да тръгвам.
Получих есемес и...
Не е нещо тревожно, но е добре да тръгна възможно най-бързо...
Добро утро!
Как се казва?
Сноб. - Здрасти, Сноб!
Аз съм Лаине.
Извинявай.
Някой може ли да ме пусне навън?
В кой час се случи това? - По математика.
Тест ли имаше? - Не.
И какво каза учителката?
Беше много ядосана.
Опита се да звъни на татко, но той не вдигаше.
Защо беше ядосана?
Знаеш защо.
Добре. Не мисля, че има причина да се ядосва на теб.
Не си направил нищо лошо.
Това ли е анцугът ти? - Да.
Добре.
Тук е, не знам...
Пълна бъркотия.
Никой не е викал чистачката.
Потънало е в прах.
Да, прашно е!
Ти какво очакваше? Да го намериш чисто ли?
Стига вече. Също не искам да се бъхтя...
Здравей, Лаине!
Татко.
Може ли да дойдеш за малко?
От училището звъняха ли ти? - Да.
Ти вдигна ли? - Не.
Къде е чантата с грима? - В другото чекмедже.
Да, добре.
Не можа ли да им се обадиш после? - Можех, но забравих.
Будзис трябва да иде на лекар. - Ще му взема час.
Наистина ли?
Лаине, това е от майка ти. - Благодаря.
Защо не ми казахте нищо?
Трудно е да ти кажа нещо, като не си вкъщи.
Като напуснеш дома си за по-дълго,
може да очакваш промени при завръщането си.
Имаш кибрит. Не е ли изумително?
Защо аз трябва да говоря с училището?
Не трябва. Кажи им, че аз ще се обадя.
Съжалявам, парната ютия е моя. - Не?
Да. Може ли за малко? - Да, моля.
Да.
Как е училището? - Не е зле.
Така ли? - Да.
Благодаря.
Добре, свърших всичко.
Четири, пет, шест...
Ало? - Здравей.
Къде си сега?
Аз съм... на работа. Репетицията точно свърши.
Добре ли мина? - Да.
Харесват ме.
Ти как си?
Не знам. Изнасят нещата ти днес и никой не ми беше казал нищо.
Беше малко странно.
Не искахме да... тревожим...
Какво?
Не искахме да тревожим брат ти още.
Да, но можехте да кажете на мен.
Разбираш ли... още не знам.
Будзис може да живее при мен през август.
Не знам дали е добра идея.
Не него вече му е трудно тук. Какво ще стане, когато...
Ако отиде на ново място... Няма ли да е малко хаотично?
Той ще е с мен. И училището още няма да е започнало.
Толкова дълго ли ще те няма?
Предлагат ми... да остана повече.
Опит и...
Ясно, докато ти набираш опит,
ние изпитваме друг вид преживявания.
Само временно е.
Само за малко.
Батерията ми пада. Трябва...
Чакай? Ще ми се обадиш ли пак?
Или аз ще ти се обадя.
Пада, всеки момент ще се изключи,
тъй че ще е по-добре да...
Да? Чао!
Чао, но... - Дочуване.
Лаине. Чао!
Не подпалвай къщата, ясно? Чао!
Чао! - Чао!
Добре ли прекара с него? Беше ли ти комфортно и...
Ами...
Казва се Карлис. Карлис е много сладък.
Да... не е чак толкова сладък.
Какво? Не, сладък е, стига.
Добре.
Не е много умен.
Майка ми наистина го хареса.
Майка ти! - Не в този смисъл!
Майка ми е тотално разочарована от мен.
Когато стана ясно, че детето й няма да стане танцьорка.
А Карлис играе народни танци.
И майка ми не можеше да повярва.
Лаине е с момче, което танцува!
Красиви лунички.
Благодаря.
Носът ми кърви.
Последните три години се усещах като във...
Като в някаква примка.
Обикалям в кръг. Нищо не се променя.
Тази година очаквах същото. Но...
За радост, дойде нещо ново.
Нещо, което не очаквах.
Но...
Май бях толкова свикнала със...
Колко е часът?
Осем без петнадесет.
Сутрешната смяна идва.
Трябва да тръгваме. Веднага.
Бързо.
Дръж бутилката.
Хайде, хайде.
Гадно.
Не го искам, благодаря.
Знаеш ли, коката в Рига е кофти.
Като дойдат диджеите от Берлин...
Вдигни си малко ръцете. - Другата седмица е онзи от Тбилиси.
Да, като дойдат и те също.
Ще имат нужда от прилична стока...
Това, което се намира в Рига, е толкова зле, че дори не го пипам.
Защото няма търсене ли?
С местните или...
Не, просто е боклук...
Маша. - Какво?
Чакам, не мога сега, вземам мерки.
Хайде да поплуваме. - Не. Не искам.
Хайде. - Не! Пусни ме!
Да, добре съм.
Ти добре ли си?
Добре ли си? - Да.
Да поплуваме.
Дайте да правим нещо друго.
Дадено! Да влизаме с взлом в къщите на непознати.
Къщи на непознати ли? - Те не са непознати.
Тогава защо с взлом?
Те не са ли там? - Не са си у дома.
Просто ще гостуваме. - Ами съседите?
Нищо, няма съседи. - Без мен.
Далеч ли е оттук?
Ей там е.
Дали да не ни изчакаш? - Да, изчакай ни.
Заминавам за Рига.
Ще те чакаме на плажа.
Лаине?
Не искаш ли?
Давай! - Мамка му!
Не можеш ли да правиш линия?
Лъжица.
Хайде, наполовина. - Хайде, Гунда. Не мога...
Опитай го. Аз мога да си направя.
Вземи половината.
Мозъкът ми се напълни с тази гадост. - Дори не е половината.
Майната ти!
Гунда, да викнем полицията.
Няма смисъл. - Няма ли?
Да.
Като Маша се оплака от изнасилване, те не си мръднаха пръста.
Защото беше пила. Само ще загазим повече.
Поведението на момчето отразява ситуацията в семейството.
Отражение е. Затова ви питам какво става в семейството ви.
Развод ли имате? - Не!
Къде е майката? Къде е бащата?
Мама сега е в чужбина, но не е за постоянно.
За колко време е?
Ами тя беше само... - Само?
Извинете, но телефонът звъня вече доста дълго.
Какво значи "само"? - Може би сте сгрешили номера?
А бащата? Къде е той?
Вкъщи е и...
Вкъщи. Но защо не може да отговори поне на едно съобщение?
Няма даже един есемес, казващ "моля, обадете ми се отново",
но има реални проблеми,
в които намесата му очевидно е необходима.
Нарочно ли го правиш?
Будзис, съжалявам, аз...
Не може да чупиш стъклото на трамвая.
Ясно?
Здрасти!
Е? Какво става?
Да ти пусна ли есемес?
За какво? - За това какво става.
Имаше родителска среща. - Готино.
В израза има нюанси. Това е среща на учители с родители,
а не с братя и сестри.
Знаеш, че мразя родителските срещи.
Майка ти ходеше на тях.
Аз не мога. Всеки говори за себе си, тревожи се за детето си.
Безполезно.
Не знаеш ли, че понякога се налага да правиш неща,
които не искаш?
Да.
И какво ти казаха на родителската среща?
Не разбирам. Защо трябва аз...
Ти може да пропускаш срещите, защото ги мразиш, а аз - да ходя да слушам?
Защото... - Не трябва да ходиш.
Ако никой не отиде, кой ще чуе това...
Слушай ме!
Сега ме слушай. - Да.
Трябва да слушам: "Будзис направи това и онова,
не се държи добре.
Какво става в семейството ви?
Знаете ли, че детското поведение отразява..."
Не трябва да слушаш и да отговаряш на такива въпроси -
не е твоя отговорност.
Това е животът на Будзис. - Неговият живот не е твоят.
И твой ли не е? - Ами...
Не стигаше ли да създадеш едно дете, за което не можеш да се грижиш,
та трябваше още едно, което...
Правиш дете и го оставяш да се оправя само,
не ме интересува, сестра му също...
Будзис, качи се горе, моля те!
Какво беше това? - Кое?
Казах му да се качи горе. Ти искаш... Будзис, върни се!
Татко, ти идиот ли си?
Сестра ти ще ни чете лекция по гледане на деца.
Идиот ли си? - Кой е идиот?
Защо? - Изглежда, че си идиот.
Защо? Искаш той да дойде и да слуша какво говорим?
Не, не искам да слуша. Не е нормално само да кажеш:
"Всичко е наред... Няма нищо, върви си".
Сега започни да плачеш. Ще имаме качествен разговор.
Мразя те, татко. Знаеш ли? - Супер! Просто супер!
Това е... добра новина.
Мразя и теб, и мама.
Супер, да! - Поздрави я от мен.
Първата ми задача. - Като се чуете следващия път.
Истински разговор на възрастни, всички реват.
Всеки мрази останалите.
След гимназията не знаех какво да правя с живота си.
Стоях половин година у дома, пушех и играех на плейстейшън,
изобщо не излизах.
Тогава преживях страхотен трип с едни гъби.
И разбрах, че няма смисъл да се боя.
От какво се боеше преди?
От някои последствия...
Мислех какво ще се случи...
Като започнах с триповете, целият този страх ме напусна.
Разбрах, че съм живял в някакъв лабиринт.
Тичал съм безцелно като плъх.
Добре ли си прекара?
И какво правите извън купоните?
Чукаме се.
Не един с друг.
Ще му се обадя и ще кажа.
Ало?
Да, но... - Добре ли си?
Не му се ядосвай.
Мисля, че той наистина...
Аз вече му се ядосах и се карахме.
Няма да му се ядосвам.
Ще се опитам.
Ами... - Ти как си?
Ти си силна и се справяш с всичко. Знам. Виждам го.
Не се справям с всичко, мамо. - Пушиш твърде много.
Хей.
Топката ти е много готина.
Мислил ли си да тренираш пак?
Беше много добър.
Според мен.
Будзис!
Слушай, съжалявам за случилото се.
Беше глупаво. И двамата съжаляваме - и татко, и аз.
Няма да се повтори, обещавам.
Не беше хубаво да кажем всички онези неща.
Приятел.
Майната ти!
Езера, имаш пропуснат семинар.
Ако искаш да преминеш, трябва да го вземеш.
Кога бих могла?
Например в петък. - Добре.
В 14 ч.
Извинете.
Здрасти! - Здрасти.
Как си?
Добре.
Не знаех, че пушиш.
Може ли една?
Добре ли си?
Наистина ли? - Да.
Изглеждаш малко кофти. - Благодаря.
Сериозно.
Нещо станало ли е? - Не.
Будзис добре ли е?
Да, Будзис е добре.
Наистина ли? - Да.
Чакай, Лаине. Излизаш ли с някой друг?
Може би.
Затова ли е целият този грим?
Аз не нося. - Нито пък аз.
С онова момиче ли си? - Да, с онова момиче съм.
Слънцето утре ще изгрее. Това е хипотеза.
Значи не сме сигурни, че ще стане.
Ако нещо се случи,
то не задейства друго нещо.
Слънцето утре ще изгрее. Това е хипотеза.
Просто логична необходимост.
Слънцето утре ще изгрее. Това е хипотеза.
Значи не сме сигурни, че ще стане.
Не сме сигурни, че ще стане.
Ще ида да си взема якето.
Къде отиваш?
Здрасти!
Сигурна ли си? - Да, моля те...
Добре, чакай. Трябва да ходим по-бавно.
Имаш ли фас? - Да.
Последна е, вземи я.
А огънче?
Мамка му, май нямам.
Смееш ли се?
Къде отиваме? Маша, къде отиваме?
Просто някъде. - Чакай.
Леко. Просто спокойно.
Не, това е пълна издънка. - Да, добре беше.
Май може да вървим по-бързо.
Слушай. Искаш ли да видиш нещо?
На три... две... едно... удар!
Какво ще правим? - Няма проблем.
А ако някой ни е видял? Ако е видял мен?
Мамка му! Тичаме.
Добре, слушай.
Да се успокоим.
Добре. Спокойно.
Всеки път като погледна страницата,
текстът ми се изплъзва
и не разбирам нищо.
Само си мисля: "Добре, Лаине, съсредоточи се. Хайде!".
Сега е така постоянно и не знам какво да правя.
Да, слушай, Лаине, май ще се прибирам.
Стига ми. Вземи виното.
Кажи ми, ако се чуеш с Гунда.
Добре, чао.
Нали? - Да.
Гунда.
Пусни ме, моля те.
Гунда, чувам, че си вътре.
Страхотно място.
Една ли?
Половинки?
Пиша есемеси и звъня на Гунда, но тя не отговаря.
Знаеш я Гунда, такава е. Ще се обади, когато тя реши.
И вероятно е при техните. Така мисля.
Мислех, че може да ми дадеш твоя ключ.
Ти влезе онзи ден. Може би тя очаква нещо такова.
Не мисля, че на Гунда би й харесало.
Какво?
Може да се понатискаме.
Ти ядеш ябълка.
Казах го като шега.
Адамс... Само...
Натискане е едно, но...
Беше глупаво.
Адамс!
Адамс, моля те!
Адамс, какво искаш от мен?
Просто не чувстваш към мен същото, както аз - към теб.
Но това не значи, че изобщо няма никакви чувства.
Адамс?
Адамс! - Какво?
Може ли да пуснеш онази песен от фризьорския?
Ще пусна друга.
Ще спреш ли? Остави Сноб на мира.
Адамс, съседът се обади в 7 ч. сутринта
и каза, че от апартамента се носела музика.
Колко пъти да ти кажа, че това не е място за купони?
Не правя купони тук.
Ето ти сандвича. - Благодаря.
Лягай си. - Сноб!
Не ми се спи. - Казах ти да си лягаш.
Не ми се спи.
Лягай си, изглеждаш ужасно. - Благодаря, мамо.
Няма защо. - Колко мило.
Свали тази шапка.
Какво ти е? Добре ли си? - Да.
Защо не си ядеш сандвича тогава?
Не бяхме много.
Как се казваш? - Лаине.
Добре. Лаине може да остане при нас.
Кой донесе това?
Аз.
Добро момиче ли си?
Вероятно не. - А кой донесе това?
Маша.
Тя е лошо момиче. - Много лошо момиче.
Много лошо. - Наистина. Лошо момиче.
Адамс не ползва това. Не му беше тук мястото.
Просто си лягай.
Какво се смееш?
Не знаех, че пушиш.
Инара ми ги даде.
Мамо, знаеш ли, че е вредно за теб? - Много вредно.
Инара е лошо момиче. - Именно. Много лошо момиче.
Много лошо момиче.
Стоката добра ли е?
Какво се смееш? Питам те дали е добра, чиста?
Такава е. - Мирише отвратително.
Престани, имах ужасна нощна смяна.
Определено помага срещу ужасни нощни смени.
Будзис!
Време е за училище.
Какво одеяло.
Хайде.
Слушай.
Нещо сериозно.
Вече няма да държим лекарството ти в чекмеджето,
а в тази кутия.
Виж, ясно? Тази кутия.
Някога изтръгвала ли си нечие сърце?
И да сложиш метално вместо него? И после лекарство?
Слушай.
Едно хапче с обяда в училище.
И едно преди лягане.
Изглеждат еднакви, ясно?
В тази кутия.
Ще бъде в твоята стая.
Как разбираш твърдението
"един последващо осъзнат солипсизъм е равен на истински реализъм"?
Разбирам го като трудно твърдение.
И смисълът му е?
Непонятен.
Прекрасно. Май днес няма да стигнем доникъде.
Съжалявам. - Да.
В сряда в 15 ч. тогава? Да се опитаме отново.
Лаине!
Лаине, ще ми помогнеш ли по математика?
Не я разбирам.
Как така? Ти си възрастна, трябва да разбираш.
Трябва, но не разбирам.
И не съм възрастна.
Скъсаха ме на изпит.
Как така?
Искаш ли да говоря с професора? - Не, не е такъв случай.
Просто ще се явя пак.
Добре, тръгвам.
Чао! - Чао!
Сама ли си тук?
Да, и какво?
Не те ли е страх?
Не искаш ли да се разтъпчеш?
Не си падам по момчета, съжалявам.
Няма проблем, ние също.
Да излезем отвън? - Имаш ли болкоуспокояващо?
Добре ли си?
Телефонът ми умря.
И къде отиваш сега?
Нека ти викна такси.
Имаш ли цигара? - Да.
Благодаря. - Не искаш ли да спиш при мен?
Вече съм у дома.
Баща ти вкъщи ли е?
Чува се шум.
От стаята на Будзис е.
Чакай, той сам ли е?
Да, може би гледа анимация.
В 4 ч. през нощта?
Може ли да изчакаш секунда? Веднага се връщам.
Добре. - Само изчакай, моля те.
Будзис. Будзис!
Мамка му.
Гадост.
Ужас.
От колко време е така?
Позвънях ви, щом го открих.
Боледувал ли е? - Не и напоследък.
Ехо? Как се казва? - Бруно.
Бруно! Събуди се, Бруно!
Може ли да са хапчета? - Той взема лекарства.
Какъв вид? - Не знам точно.
За диабет? Крампи? - Не, нищо такова.
Наркотици? - Не.
Не би могло да е това? - Не.
Бруно! Събуди се. Ще проверим и кръвната захар.
Достигаш ли го?
Може ли да остана? - Да, не ни пречиш.
Всичко е наред.
Бруно!
Събуди се, Бруно!
Какво става в ъгъла? - Нищо.
Брат ти още ли спи? - Да, още спи.
Моя вина е, татко.
Можех да съм там, но не бях,
а като го намерих, той вече беше така и...
Викнахме линейката веднага.
Престани.
Не е твоя вина. - Моя е.
Добре ли си?
Как се държиш? - Нормално.
Нормално...
Според ситуацията.
Аз изобщо не съм добре.
Защото...
Някак си се справям със...
Не, не мога. Опитвах се да се справя със задачите на мама...
Сега се чувствам, сякаш трябва да бъда и баща.
И не се справям, не съм дори свястна сестра на Будзис.
Провалям се във всичко.
Честно, вече дори не знам дали се опитвам.
Не трябва да си му майка или татко.
Не разбирам нищо.
Добре, извинявай.
Просто искам понякога да можем да си говорим.
Без да казваме, че сме "добре", или "не сме добре".
Разбираш ли?
И аз искам да ти помогна.
Искам да можем да си помагаме взаимно.
Закуска?
Не ми се прави закуска точно сега.
Не, мислех аз да я направя.
Искаш ли?
Да, добре.
Може ли цигара?
Татко?
Благодаря ти.
Да се върнем към Витгенщайн.
Как завършва трактатът? С кое изречение?
"За което не може да се говори, трябва да се мълчи."
И с какво започва?
Не помня точно.
Виж тук.
"Светът е всичко, което се случва."
Съгласна ли си?
Да.
Добре, можеш да четеш. Ще ти пиша четворка.
Благодаря. - Благодаря.
Но имаш ли изобщо приятели?
По-скоро... полуприятели. - В какъв смисъл?
Имам добра връзка с тях.
Може би те не прекарват много време с мен...
Но са ми приятели.
Те имат ли други, по-близки приятели?
Да.
Вярно е.
Прекарваш ли много време сам? - Да.
Но... не е толкова зле, нали?
Не е толкова зле.
На твоята възраст нямах никакви приятели.
Много по-зле от мен.
Сега имам някои приятели.
Не знам. Не мисля, че е лошо, ако имаш малко приятели.
Или никакви приятели. Понякога.
Зависи какъв тип човек си.
Дали обичаш да си сам, или да имаш компания.
Превод МИЛКО СТОЯНОВ
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО