Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
U Kauguriju je super "rave".
"Rave?"
Svidjet će ti se.
Bit će mnogo bolje.
Obećavaš li? -Da.
Nisi mi uvjerljiv. -Obećavam.
Dođi.
Sigurno je, neće ući.
Ovuda? -Mislim da ovuda.
Mašo, hvataj!
Hvala, stari.
Smijem li? -Samo gucni.
Sve popij.
Hvala.
Laine?
Kamo? -Na "rave".
Imate li narukvice?
Ne.
U redu, hajmo.
Želiš li žeton? -Da.
Sve u redu? -Da.
Dođi!
Jabukovaču.
Kvragu, dobro?
Želiš li cigaretu?
Ne.
Ne pušim.
Fora bedž.
To je naslov pjesme.
Znam.
Htjela sam te pogledati.
Dobra večer. -Ajme!
Imaš li šibicu? -Da, izvoli!
Hvala.
Ovo je Adams.
Laine.
Gunda.
I, što sada?
Mislim da se više ne bojim. -Ja da, malo.
Dugo traje!
Što radiš?
Razmišljam.
O čemu?
Zašto Laine. -Kako to misliš "zašto Laine"?
Zašto su ti dali to ime.
To je ime
koje na estonskom i finskom
znači "val".
No Estonci koje znam rekli su mi
da imaju mnogo riječi za valove.
Kao što Eskimi imaju mnogo riječi za snijeg.
To je zanimljiva činjenica koju ljudi obično znaju.
Laine je maleni val.
A kako zovu veliki val?
Ne znam, nemam srednje ime.
Zapravo je glupo ime. -Zašto?
Jer se prezivam Ezera.
Stoga...
Val, jezero, lopoči, ribe,
valovi, labudovi...
Što je pjesnik htio reći?
Možeš li odvesti Budzisa logopetu?
Komu? -Logopetu.
Logopedu.
Logopetu.
Ne, logopedu. Zašto ga mama ne odveze?
Mama je u Njemačkoj.
Nije ti rekla?
Možda i jest, no ne pamtim sve što kaže.
Ma, nevažno.
Da, da, da...
Mogu, ali neću ga početi dadiljati.
I ne moraš, samo ga odvedi logopedu.
Mogu pomoći jedanput, dvaput.
Tako je. -I kada kažem "pomoći", na to i mislim.
Naravno.
Ali to je to.
Upadaj.
Bok! -Bok!
Kako je bilo? -Dobro.
Što ste radili? -Igrali smo videoigru.
Koju?
"Doom Eternal."
Koga u njoj ubijaš? -Demone.
Hej!
Budzise, ako ubiješ tatu, slupat ćemo se.
Da, i molim te da sve granate bacaš kroz prozor.
Hej, Gundo? Da.
Ne znam.
Oprosti, morala sam ići.
U kino?
Da, to bi bilo lijepo.
Nazvat ću te. Oprosti, bok!
Dan za "pizzu"!
Naručio sam "pizzu".
Trebaš li još nešto? -Da.
Sutra idem na konferenciju od tjedan dana.
Želio bih da čuvaš Budzisa.
Već smo na tjedan dana?
Nismo li se složili da ću ga čuvati samo dan, dva?
Da ću pomoći?
Jesmo, ali što ćemo? Još nismo nabavili dadilju.
Ona se dadilja ne vraća, je li?
Ne znam što je s njom. Dan za "pizzu"!
Posudiš mi punjač?
Ne znam gdje je moj.
Budzise, znaš gdje mi je punjač? -Ne.
Ujutro si ga uzeo.
Dan za "pizzu"!
Odgovaramo na sva znanstvena pitanja...
Što je to? -Posteljica.
No nećemo riješiti životne probleme.
Svako jutro lice hidratiziram posteljicom.
To je ono što... Čekaj.
Laine, znaš li da možeš hidratizirati lice posteljicom?
Da. -Svi to znaju.
Svi to rade.
Ja to ne radim.
Tvoje lice, tvoj problem.
No Wittgenstein piše Russellu...
Smrdi. -Ova je ideja naoko paradoksalna.
Pardon, djevojke. Što je sada toliko važno?
Ova je ideja naoko paradoksalna jer znanost
ne rješava životne...
Probleme.
Ali Wittgenstein očito dobro razumije život,
o čijem je epicentru više pisao...
Bok!
Donio sam ti knjigu.
Čak sam je i pročitao.
Muči li te ona subota?
U redu, donijet ću ti Platona...
Što je s tom subotom?
Nisam te htio ostaviti ondje onako.
Samu.
Zar me uvijek moraš čuvati?
Ostaviš me samu nakratko
i odmah se ispričavaš. Jesam li to dobro shvatila?
Samo...
Nisam htio ni da se dogodi ono ostalo.
Moram ići, logika me zove.
Laine! -"Laine!"
Laine...
Što je s curama u tvojem razredu?
Zašto pitaš?
Pa, rekao si da niste prijatelji.
Zašto ne?
Nisu kao dečki.
Kako to misliš?
Zanimaju ih druge stvari, poniji i princeze.
Što im to znači?
Ne zanimaju sve cure samo poniji i princeze.
Znam, ali naše su takve.
Dobro.
Hvala.
A da im pokažeš neke fora videoigre?
Što? Cure ne igraju videoigre?
Vjerujem da igraju.
Ali one iz mojeg razreda, koje vole ponije,
vole drukčije igre.
Slušaj, stari.
Malo ću poslije doći kući, dobro? -Da.
Oprosti što sam te prekinula naglo, no moram ići.
Ne čekaj me, odi spavati. Vrijedi?
Možeš gledati crtiće.
Poneseš mi vreću? -Dobro.
Previše informacija, oprosti.
U redu, bok! -Bok!
Hej! -Hej!
Nešto sam ti donijela.
Hvala.
Idemo li?
Bok! -Bok!
Evo naljepnice.
Idemo li u Venus? -Četvrtak je.
Da, tulum će biti opak.
No ne možeš ići takva.
Mašo, meni izgleda super. -Odjenut ćeš moj kaput.
Maša?
Nadimak. Zapravo, ne zna ni pisnuti ruski.
Sjajno razumijem ruski. -Da.
Niste li možda za neko opušteno druženje uz glazbu?
Ne. -Ne.
Jesi li?
Deset eura.
Mobitel.
Znaš...
Odi sama.
Tako ćeš sljedeći put...
Što?
Moći sama nabaviti.
Znat će što trebaš?
Moram ući u auto? -Možeš.
Bok!
A Gunda?
Rekla mi je da uđem.
I, koji je plan?
Kao i inače.
Opuštena noć?
Veoma opuštena.
Uzmi si nešto za piće.
Hvala.
Pozdravi Gundu.
Pola.
Pola, kažem.
Kvragu!
Je li ovo normalno?
Pa, jest...
Peckanje?
U redu.
Bit ću dobro, zar ne?
Pa, povukla si gotovo dvije lajne.
Misliš da ne vidim kako sam idiot, je li?
Ako to Adams kaže ili učini, to se na računa, zar ne?
Hajmo se svi sada smijati Adamsu!
Što ti hoćeš?
Hajmo na Robertov "after".
Što je, stari?
Loš tulum?
Hajmo.
Laine, reci mi zašto je to tako?
Kako?
Četiri godine trčiš za njom kao budala,
no ona te ne shvaća,
ne želi te shvatiti i tako dalje.
Svima se drugima stvari događaju normalno... Čekaj!
Ali samo se meni događaju na idiotski način.
Ako sam dobro shvatila... -Čekaj!
Ovo što govoriš, onda sam uvjerenja
da te stvari nisu ni normalne ni lako shvatljive.
Svejedno, šteta.
Ne idemo li s njima? -Ja ne.
U redu, onda idem kući.
Da te otpratim?
Sustigni ih.
U redu, bok. -Bok!
Gdje je Gunda? -Na zahodu.
Svi su morali pasti. Moraš i ti.
Neću. -Moraš pasti!
Svi moraju pasti.
Sjajno. -Nisam namazana kao ti, Adamse.
Nisam ni ja, samo glumim.
Dakle, mi smo kao špijuni?
O, droga! Da, tako je mrak!
Ovako, zar ne?
Drogiranje je superiška!
Duhovito!
Adamse.
I njima?
Gundo, hvala, ali ne smijemo. Špijuni smo.
Štiti nas.
Adamse! -Da?
Kako znaš da nismo u simulaciji?
Jer smo, prema općeprihvaćenim činjenicama, u simpatizaciji.
Simpatizacija!
Simpatizacija...
Kako doći u simpatizaciju, Adamse?
Kako doći u simpatizaciju?
Pogledaj kauč.
Tko ima vatre?
Hvala.
Jučer sam sanjao nešto divno.
Ovaj...
Penjao sam se po planini.
Nosio sam te u rukama.
Gundu? -Da.
U rukama? -Letjeli su bijeli leptiri okolo.
Imala si bijelu haljinu.
Sunce je sjalo i leptiri su načinili prekrasnu krunu za tebe.
Krasan san. -Jučer?
U noći, da. -U noći?
Otišli smo kući u osam ujutro.
Znaš, vjerojatno je sanjario.
Događa se.
Naravno.
Super san. Mislim da su to jaki simboli.
Jaki simboli...
Naprijed, Roberte!
Mislim da ću odsad ovako nositi tenisice.
Lakše je. Samo uđeš i izađeš.
Nema zafrkancije.
Šmrkneš, puhneš. -Šmrkneš, puhneš!
Kamo ćeš? -Kući.
Imaš li filtar, duhana ili cigaretu?
Ne pušim, Adamse.
A imaš li vatre?
Pa imaš moj upaljač!
Ali ti ne pušiš.
Da.
Gundo, imaš li cigaretu? -Nemam.
Tko više puši, Adamse?
Ja, ja, ja.
Idete li?
Bok!
Hoćeš li jednu?
Aha, ovdje smo.
Mogu li onuda izaći?
Htjela sam ti nešto pokazati.
Ovdje? -Gore, u mojem stanu.
U redu, hajmo.
Da zatvorim vrata? -Može.
Možemo li pušiti? -Da.
S medom?
Trebala bih poći.
Upravo sam dobila poruku...
Ništa strašno, ali bi bilo dobro da što prije krenem.
Dobro jutro!
Kako se zove?
Snob. -Bok, Snobe!
Ja sam Laine.
Oprosti.
Može li me netko pustiti?
Kada se to dogodilo? -Pod matematikom.
Imali ste ispit? -Ne.
Što je nastavnica rekla?
Bila je veoma ljuta.
Zvala je tatu, ali nije se javio.
Zašto je bila ljuta?
Znaš zašto.
U redu, ali mislim da to nije razlog za ljutnju.
Nisi ništa zgriješio.
U hlačicama si za tjelesni? -Da.
U redu.
Ovdje je tako...
Neuredno.
Nitko nije nazvao čistačicu.
Sve je u prašini.
Da, prljavo je!
Zar si očekivala da ćeš sve zateći čisto?
Dosta više! Ni ja ne želim crnčiti...
Bok, Laine!
Tata.
Trebam te nakratko.
Jesu li te nazvali iz škole? -Da.
Jesi li se javio? -Ne.
Gdje je neseser? -U drugoj ladici.
U redu.
Nisi li ih mogao nazvati? -Jesam, ali sam zaboravio.
Budzis mora liječniku. -Zakazat ću termin.
Hoćeš li?
Laine, ovo je od tvoje mame. -Hvala.
Zašto mi nisi ništa rekao?
Teško ti je nešto reći ako te nema kod kuće.
Ako izbivaš iz kuće duže vrijeme,
možeš očekivati da ćeš zateći nešto drukčije.
Ima šibice. Nije li to krasno?
Zašto ja moram razgovarati sa zaposlenicima škole?
Ne moraš. Reci im da ću ih nazvati.
"Steamer" je moj. -Da?
Mogu li, molim te? -Da.
Da?
Kako je u školi? -Neloše.
Da? -Da.
Hvala.
U redu, sve sam odradila.
Četiri, pet, šest...
Bok. -Bok.
Gdje si sada?
Na poslu sam. Proba je upravo završila.
Je li prošlo dobro? -Da.
Sviđam im se.
Kako si?
Ne znam. Danas su odnijeli tvoje stvari i nitko mi ništa nije rekao.
Bilo je malo čudno.
Nismo htjeli uznemiriti...
Što?
Nismo još htjeli uznemiriti tvojeg brata.
Da, ali mogli ste mi reći.
Čuj, ništa još ne znam.
Budzis će možda doći k meni u kolovozu.
Ne znam je li to pametno.
I ovdje mu je teško. Što će se tek onda dogoditi...
Ako se sada odseli, neće li mu biti malo kaotično?
Bit će sa mnom. I škola još neće početi tada.
Toliko te dugo neće biti?
Nude mi da ostanem dulje.
Čuj, zbog iskustva...
Da, dok ti stječeš iskustvo,
naše je iskustvo nešto drukčije.
Ovo je samo privremeno, znaš?
Privremeno je.
Baterija mi crkava pa bismo možda trebale...
Čekaj, hoćeš li me opet nazvati?
Ili da ja tebe?
Ugasit će se svakog trenutka
pa bi možda bilo najbolje...
Vrijedi? Bok!
Bok, ali... -Bok!
Laine. Bok!
Nemojte zapaliti kuću, vrijedi? Bok!
Bok! -Bok!
Bilo ti je lijepo s njim? Mislim, bilo ti je ugodno i...
Pa...
Zove se Karlis.
Karlis je jako sladak.
Da, nije baš toliko.
Što? Karlis je sladak, daj.
Dobro.
Nije suviše pametan.
Mojoj se mami jako svidio.
Tvojoj mami? -Ma ne tako!
Totalno sam razočarala svoju mamu
kada je bilo jasno da njezina kći neće biti plesačica.
Karlis je plesao narodne plesove.
Moja mama nije mogla vjerovati.
Laine s tipom koji pleše?!
Imaš lijepe pjegice.
Hvala.
Curi mi krv iz nosa.
Posljednje tri godine imamo osjećaj
kao da idem u krug.
Sve se samo ponavlja i ništa se ne mijenja.
Očekivala sam da će i ova godina biti takva, ali...
Hvala Bogu, nešto je novo došlo.
Nešto neočekivano.
No...
Mislim da sam se bila toliko navikla na...
Koliko je sati?
Petnaest do osam.
Jutarnja smjena.
Moramo ići.
Brzo!
Pridrži bocu.
Hajde!
Kvragu!
Neću, hvala.
Znaš li što? Koka u Rigi jest pljuga.
Kada dođu DJ-i iz Berlina...
Digni ruke. -Sljedeći su tjedan oni iz Tbilisija.
Da, i kada oni dođu,
moraju se domoći dobre robe.
Roba iz Rige tolika je pušiona da me i ne zanima.
Jer nema potražnje
među mještanima ili...
Ne, samo je grozna.
Mašo. -Što je?
Čekaj, mjerim je.
Hajmo se kupati. -Ne želim.
Hajmo! -Ne, pusti me!
Da, dobro sam.
Dobro si?
Jesi li dobro? -Jesam.
Hajmo se kupati.
Hajmo raditi nešto drugo.
Može! Recimo, provaljivati strancima u kuće.
Strancima? -Nisu oni stranci.
Zašto onda moramo provaliti?
Nema ih? -Nisu kod kuće.
Idemo u posjet. -A što je sa susjedima?
Ništa, nema ni susjeda. -Ja ne idem.
Je li daleko odavde?
Blizu je.
A da nas pričekaš? -Da, čekaj nas.
Idem u Rigu.
Čekamo te na plaži.
Laine?
Nećeš malo?
Hajde! -Kvragu!
Nisi li mogao napraviti pravu lajnu?
Žlica.
Daj pola. -Daj, Gundo. Ne mogu...
Pokušaj. Mogu jednu sebi složiti.
Uzmi pola.
Mozak mi je već pun ovog sranja. -To nije ni pola.
Kvragu!
Gundo, moramo pozvati policiju.
Nema smisla. -Nema smisla?
Nema.
Maša je otišla prijaviti silovanje i bolio ih je kurac.
Jer je bila pila. Samo ćemo upasti u nevolju.
Dječakovo ponašanje odraz je onoga što se zbiva u obitelji.
Zato pitam što se zbiva u vašoj obitelji.
Prolazite li kroz rastavu? -Ne!
Gdje je mama? Gdje je tata?
Mama je trenutačno u inozemstvu, ali privremeno.
Koliko još?
Pa, tek je... -Tek?
Pardon, ali ovaj je mobitel već dugo isključen.
Što znači "tek"? -Možda imate krivi broj.
A gdje je otac?
Otac je kod kuće i...
Kod kuće. Zašto ne može odgovoriti barem na jednu poruku?
Nije samo riječ o SMS-u koji glasi: "Nazovite nas."
Riječ je o stvarnim problemima,
a potreban nam je kako bismo ih riješili.
Hej, inatiš li se ti?
Budzise, oprosti.
Ali ne možeš samo tako udarati prozor tramvaja.
U redu?
Bok!
I?
Da ti pošaljem poruku?
U vezi s čim? -Ovim što se događa.
Bila sam na roditeljskom sastanku. -Super.
Dakle, i naziv ti nešto govori. To je sastanak za roditelje,
a ne za brata ili sestru.
Znaš da mrzim roditeljske sastanke.
Tvoja je mama išla na njih.
Ne mogu. Svi samo govore o sebi i svojoj djeci.
Nema smisla.
Ne znaš li da katkad moraš raditi stvari
koje ne želiš raditi?
Znam.
Što su rekli na tom roditeljskom sastanku?
Ne razumijem. Zašto moram...
Ti možeš preskakati sastanke
jer ih mrziš, ali ja moram ići na njih?
Jer, znaš... -Ne moraš ići na njih.
Ako nitko ne ode, tko će slušati ovo: "Joj, znate..."
Slušaj me!
Slušaj me sada. -Da?
Moram slušati: "Znate, Budzis je ovakav i onakav,
loše se vlada.
Što se zbiva u vašoj obitelji?
Ponašanje djeteta odraz je..."
Ne moraš slušati ta pitanja i odgovarati na njih.
To nije tvoja odgovornost.
To je Budzisov život. -Budzisov život nije tvoj život.
A nije ni tvoj? -Pa...
Napravio si jedno dijete o kojem se ne možeš brinuti,
ali si morao i drugo! Mislim...
Napraviš dijete i samo ga pustiš da živi!
Ne tiče se mene, ne tiče se njegove sestre...
Budzise, idi gore.
Što je, pak, to? -Što?
Rekao sam mu da ode gore. Budzise, vrati se!
Tata, jesi li ti idiot?
Tvoja sestra drži nam prodike.
Jesi li ti idiot? -Tko je idiot?
Ti, čini se.
Zašto? Želiš li da sluša o čemu razgovaramo?
Ne želim, ali nije normalno samo tako reći:
"Ništa se ne zbiva, idi."
Počni plakati, da. Imat ćemo kvalitetan razgovor.
Mrzim te, tata. Znaš li? -Ma super!
To je divna vijest.
Mrzim i tebe i mamu.
Super! -Pozdravi mi je, vrijedi?
Hoću, čim prije.
Odličan primjer odraslog razgovora. Svi plaču!
Svi mrze jedni druge.
Nakon srednje škole nisam znao što ću sa životom.
Pola godine sam kod kuće pušio i igrao plejku.
Uopće nisam izlazio.
Onda sam imao dobar trip na gljivama.
Tada sam shvatio da se nema smisla bojati.
Čega si se bojao?
Određenih posljedica, znaš?
Razmišljao sam o mogućim ishodima...
No strah me napustio kada sam počeo tripati.
Shvatio sam da sam dotad živio u nekakvu labirintu.
Trčao sam, kao štakorčić.
Dobro si se proveo?
Što radite kada ne tulumarite?
Jebemo.
Ne jedan drugoga.
Nazvat ću ga i reći mu.
Halo?
Da, ali... -Jesi li dobro?
Ali nemoj se ljutiti na njega.
Mislim da je jako...
Ja sam već ljuta na njega i svadimo se.
Neću se ljutiti na njega.
Pokušat ću se ne ljutiti.
Joj... -Kako si ti?
Jaka si i nosiš se sa svime. Vidim to.
Ne nosim se sa svime, mama. -Previše pušiš.
Bok.
Lopta ti je mrak.
Jesi li razmišljao o treninzima ponovno?
Jako ti je dobro išlo.
To je moje mišljenje.
Budzise!
Čuj, oprosti zbog onoga što se dogodilo.
Bilo je zaista glupo. I tati i meni jako je žao.
Neće se ponoviti, obećavam.
Nije bilo lijepo izreći sve ono.
Kompa!
Daj, kvragu!
Ezera, nisi napisala jedan rad.
Ako želiš prolaz, morat ćeš.
Kada ga mogu predati?
U petak, recimo. -U redu.
U dva sata.
O, ispričavam se.
Bok! -Bok.
Kako si?
Dobro.
Nisam znao da pušiš.
Daš mi jednu?
Jesi li dobro?
Zaista? -Da.
Izgledaš usrano. -Hvala.
Ozbiljno.
Nešto se dogodilo? -Ne.
Je li Budzis dobro?
Da, Budzis je dobro.
Zaista? -Da.
Čekaj, Laine. Viđaš li se s nekime?
Možda.
Zato nosiš toliko šminke?
A zašto ti nosiš toliko šminke?
Ne nosim. -E, pa ni ja, kvragu.
S onom si djevojkom? -Da, s onom sam djevojkom!
Sunce će izaći sutra. To je hipoteza.
Znači da smo nesigurno hoće li.
Ako se dogodi jedno,
ne znači da će se dogoditi i drugo.
Sunce će izaći sutra. To je hipoteza.
To je samo logička nužnost.
Sunce će izaći sutra. To je hipoteza.
Znači da smo nesigurno hoće li.
Ne znamo hoće li.
Idem po jaknu.
Kamo ćete?
Bok! -Bok!
Sigurna si? -Da, molim te...
Čekaj! Moramo hodati sporije.
Imaš li cigaretu? -Imam.
Posljednja, uzmi.
Vatre?
Dovraga, mislim da nemam.
Zar se ti smiješ?
Kamo ćemo? Mašo, kamo idemo?
Samo idemo! -Čekaj!
Polako. Smirimo se, u redu?
Ovo je u kurcu. -Bogme jest!
Mislim da možemo hodati brže.
Hej, želiš li nešto vidjeti?
Tri, dva, jedan... Udari!
Što ćemo sada? -Ma bit će sve u redu!
Što ako je to netko vidio?
Pas mater, bježimo!
U redu, slušaj.
Smirimo se, u vražju mater. Vrijedi?
U redu.
Svaki put, kao da gledam stranicu
i tekst mi jednostavno bježi
te ništa ne razumijem.
Onda si kažem: "Laine, usredotoči se. Hajde!"
Sada mi je tako cijelo vrijeme i ne znam što da radim.
Čuj, Laine, mislim da idem kući.
Dosta mi je. Uzmi vino.
Javi mi ako se čuješ s Gundom.
Vrijedi, bok.
Hoćeš li? -Hoću.
Gundo.
Otvori, molim te.
Gundo, čujem te unutra.
Super lokacija.
Jednu?
Popola ćete?
Zovem Gundu i šaljem joj poruke, ali mi se ne javlja.
Takva je Gunda. Nazvat će te kada joj se bude dalo.
I vjerojatno je kod staraca.
A da mi možda daš svoj ključ?
Neki si dan ušao. Možda očekuje takvo što.
To se neće svidjeti Gundi.
Što je?
A da se malo ljubimo?
Jedeš jabuku.
Šalio sam se.
Adamse, čekaj...
Jedno je ljubiti se, ali...
Glupi smo.
Adamse!
Adamse, molim te!
Adamse, što želiš od mene?
Ono što ja osjećam prema tebi, ti prema meni ne osjećaš.
Ali to ne znači da ne osjećam ništa.
Adamse?
Adamse! -Što je?
Hoćeš li pustiti onu pjesmu iz frizeraja?
Pustit ću jednu drugu.
Možeš li prestati? Ostavi Snoba na miru.
Adamse, susjed me zvao u sedam ujutro
i rekao da čuje glazbu iz stana.
Koliko puta moram reći da se ovdje ne tulumari?
Ne tulumarimo ovdje.
Izvoli sendvič. -Hvala.
Idi u krevet. Snobe!
Ne spava mi se. -Idi u krevet!
Ne spava mi se.
Spavaj, grozno izgledaš. -Hvala, mama.
Nema na čemu. -Divno.
Skini tu kapu.
Što je tebi? Jesi li dobro? -Jesam.
Zašto onda ne jedeš sendvič?
Zaista nas nije bilo mnogo.
Kako se zoveš? -Laine.
U redu, Laine može ostati s nama.
Tko je ovo donio?
Ja.
Jesi li dobra djevojka?
Vjerojatno ne. -A tko je donio ovo?
Maša.
Ona je loša. -Jako.
Jako loša. -Da, krajnje.
Adams to ne konzumira. Nije trebalo biti ovdje.
Idi u krevet.
Zašto se smiješ?
Nisam znao da pušiš.
Eto, Inara mi ih je dala.
Mama, to ti škodi. -Jako!
Inara je loša djevojka. -Da, jako!
Jako loša djevojka.
Je li ovo dobro?
Zašto se smiješ? Pitam te je li dobro? Čisto?
Jest. -Grozno smrdi.
Imala sam groznu noćnu smjenu.
To svakako pomaže nakon grozne noćne smjene.
Budzise!
Vrijeme je za školu!
Kakva deka!
Hajde.
Slušaj.
Ovo je važno, u redu?
Tvoj lijek više ne držimo u ladici,
nego u ovoj kutijici.
Vidiš li?
Jesi li kada nekomu iščupala srce?
I umjesto njega stavila metal, a potom lijek?
Slušaj.
Jedna tableta za vrijeme užine u školi, u redu?
I jedna prije spavanja.
Jednake su, u redu?
U ovoj su kutijici.
Bit će u tvojoj sobi.
Protumačite sljedeće:
"Posljedično ostvareni solipsizam jednak je istinskom realizmu."
Tumačim to kao veoma tešku izjavu.
A njezino značenje?
Nedokučivo je.
Krasno. Mislim da danas nećemo napredovati.
Žao mi je. -Dobro.
U srijedu, u tri? Pokušat ćemo ponovno.
Laine!
Možeš li mi pomoći s matematikom?
Ne znam matematiku.
Kako? Trebala bi znati, odrasla si osoba.
Trebala bih, ali ne znam.
I nisam odrasla.
Pala sam ispitu.
Kako to?
Želiš li da razgovaram s profesorom? -Ne, nije tako.
Samo ću ga ponoviti.
U redu, idem.
Bok! -Bok!
Sama si ovdje?
Da, pa što?
Ne bojiš li se?
Hoćeš li protegnuti noge?
Ne zanimaju me dečki, oprosti.
Nema veze, ni nas.
Hajmo van. -Imaš li nešto za bolove?
Jesi li dobro?
Mobitel mi je krepao.
Kamo ćeš sada?
Pozvat ću ti taksi.
Imaš li cigaretu? -Da.
Hvala. -Nećeš prespavati kod mene?
Već sam kod kuće.
Je li tvoj tata ovdje?
Čuješ li nešto?
Dolazi iz Budzisove sobe.
Čekaj, sam je?
Da, to je možda crtić ili nešto.
U četiri ujutro?
Pričekaj, odmah se vraćam.
Vrijedi. -Molim te, pričekaj.
Budzise!
Kvragu.
Pas mater.
Kvragu!
Koliko je dugo ovakav?
Zvala sam vas čim sam ga ugledala.
Je li bolestan? -Nije.
Halo! Kako se zove? -Bruno.
Bruno! Probudi se, Bruno!
Tablete, možda? -Pije jedan lijek.
Koji? -Ne znam točno.
Šećer? Grčevi? -Ne, ništa takvo.
Droga? -Ne.
Nije to? -Nije.
Bruno, probudi se. Provjerit ćemo šećer u krvi.
Možeš li?
Smijem li ostati? -Da, ne smetaš ti nama.
Sve je u redu.
Bruno!
Probudi se, Bruno!
Čega ima u kutu? -Ničega.
Brat i dalje spava? -Da, i dalje spava.
Ja sam kriva, tata.
Mogla sam biti ovdje, ali nisam.
Pronašla sam ga takvoga
i odmah sam pozvala hitnu.
Dosta.
Nisi ti kriva. -Jesam.
Jesu li ti dobro?
Kako se ti držiš? -Dobro.
Dobro...
S obzirom na situaciju.
Ja se uopće ne osjećam dobro.
Zato što...
Nekako se nosim s...
Ma ne nosim. Pokušala sam preuzeti mamine dužnosti.
Sada se osjećam kao da moram biti i tata.
Ne ide mi nijedno ni drugo, a bogme nisam ni dobra sestra Budzisu.
Ni u čemu ne uspijevam!
Iskreno, više i ne znam trudim li se.
Ne moraš mu biti ni mama ni tata.
Ništa ne razumijem.
Oprosti.
Samo bih voljela da katkad možemo razgovarati
a da ne govorimo da smo dobro kada zapravo nismo.
Razumiješ li?
Ja tebi želim pomoći.
Voljela bih kada bismo pomagali jedno drugomu.
Doručak?
Ne sprema mi se doručak sada.
Ne, ja sam ga htio spremiti.
Želiš li?
Da, može.
Daš mi dim?
Hej, tata?
Hvala.
Vratimo se Wittgensteinu.
Kako završava traktat? Kojom rečenicom?
"Moraš šutjeti o onomu o čemu ne možeš govoriti."
A kako počinje?
Ne sjećam se točno.
Pogledaj.
"Svijet je sve što se dogodi."
Slažeš li se?
Valjda.
U redu, znaš čitati. Danas ću ti dati trojku.
Hvala. -Hvala vama.
Imaš li prijatelja?
Prije su to poluprijatelji. -Kako to misliš?
Imam dobre odnose s njima.
Možda ne provode mnogo vremena sa mnom,
ali su mi prijatelji.
Imaju li druge, bliže prijatelje?
Da.
Imaju.
Provodiš mnogo vremena sam? -Da.
Ali to nije tako loše, zar ne?
Nije.
Ni ja u tvojoj dobi nisam imala mnogo prijatelja.
Bila si gora od mene!
Sada imam nekolicinu.
Mislim da nije loše ako imaš samo nekoliko prijatelja.
Katkad nije ni loše ako nemaš nijednoga.
Sve to ovisi o tomu kakva si osoba.
Voliš li biti sam ili uživaš u društvu?
MEDIATRANSLATIONS