Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kauguriban király rave bulikat tartanak.
Rave?
Tetszeni fog.
Sokkal jobb ennél.
- Esküszöl? - Igen.
- Nem túl meggyőző. - Esküszöm.
NEON TAVASZ
Gyere!
Biztonságos, nem jönnek be.
- Oda kell mennünk? - Erre, azt hiszem.
Mása, kapd el!
Kösz, haver!
- Szabad? - Igen, igyál egy kortyot.
Gurítsd le!
Köszönöm!
Laine!
- Hová? - A rave buliba.
Van karszalagotok?
Nincs.
Mindegy, gyertek!
- Akarsz zsetont? - Igen.
- Minden rendben? - Igen.
Gyere!
Almabor.
Húzz a picsába!
Kérsz egy cigit?
Nem.
Nem dohányzom.
Király klip.
Ez egy dal címe.
Tudom.
Látni akartalak.
- Jó estét. - A mindenit!
- Kaphatok egy szál gyufát? - Igen, tessék!
Köszönöm!
Ő itt Adams.
Én Laine vagyok.
Én Gunda.
És most mi legyen?
- Azt hiszem, már nem félek. - Én egy kicsit igen.
Csá!
Mit csinálsz?
Gondolkodom.
Min?
- Miért Laine? - Hogyhogy "miért Laine"?
Miért pont így neveztek el?
Gyakori név
Észtországban és Finnországban. Azt jelenti, hogy "hullám".
De pár észt ismerősöm azt mondta,
hogy igazából egy csomó szavuk van a hullámra.
Mint ahogy az eszkimóknak egy csomó szavuk van a hóra.
Ez egy vicces tény, az emberek általában tudják.
És a "Laine" kis hullámot jelent.
És hogy hívják a nagy hullámot?
Nem tudom, nincs középső nevem.
- Igazából ez egy tök hülye név. - Miért?
Mert a vezetéknevem Ezera-tó.
És aztán...
egy hullám, egy tó, vízililiomok, halak...
felhők, hattyúk...
Mit akarunk itt mondani?
El tudnád vinni Budzist a beszédterapeutához?
- Hova? - A beszédterapeutához.
Logopédushoz.
Beszédterapeuta.
Nem, az logopédus, és anya miért nem viheti el?
Anyád Németországban van.
Nem mondta?
Lehet, hogy mondta. Nem emlékszem mindenre, amit mond.
Aprócska részlet.
Igen, igen...
Jó, elviszem, de nem fogok rá vigyázni.
Nem kell bébiszitterkedned, csak vidd el a logopédushoz.
Egyszer-kétszer tudok segíteni.
- Pontosan. - Segítség alatt pontosan ezt értem.
Pontosan.
De többet nem.
Pattanj be!
- Sziasztok! - Sziasztok!
- Hogy ment? - Jól.
- Mit csináltatok? - Videojátékoztunk.
Melyik játékkal?
A "Doom Eternal"-lel.
- Abban miket kell lelőni? - Démonokat.
Hé!
Budzis, kérlek, ne lődd le apát, különben koccanunk.
Igen, és a gránátot dobd ki az ablakon.
Szia! Gunda? Igen.
Nem is tudom.
Bocsi, hogy le kellett lépnem.
A moziban?
Igen, szerintem jó lenne.
Majd visszahívlak. Bocsi, szia!
Pizzanap!
- Rendeltem pizzát. - Klassz.
- Még valami? - Igen.
Holnap elmegyek egy hétre, egy konferenciára. Megtennéd,
hogy vigyázol Budzisra?
Szóval most már egy teljes hétig?
Nem arról volt szó,
hogy csak egy-két napig vigyázok rá? Egy hétig?
Erről beszéltünk, de még nincs bébiszitterünk.
Az a bébiszitter nem jön vissza, ugye?
Nem tudom, mi van a bébiszitterrel. Pizzanap!
Kölcsönkérhetem a töltődet?
Nem találom az enyémet. Budzis, nem láttad a töltőmet?
- Nem. - Reggel elkérted.
Pizzanap!
A tudományos kérdéseket megválaszolva...
- Mi az? - Méhlepény.
...sem juthatunk közelebb életünk problémáihoz.
Minden reggel hidratálom az arcomat placentával.
Az a... Várj!
Laine, tudtad, hogy placentával is hidratálhatod az arcod?
- Igen. - Ezt mindenki tudja.
- Mindenki ezt csinálja. - Én nem hidratálok placentával.
A te arcod, a te problémád.
De Wittgenstein aztán ír Russellnek...
- Bűzlik. - Ezen elgondolás paradoxnak tűnhet.
Elnézést, lányok, nem zavarok?
Ezen elgondolás paradoxnak tűnhet, mivel a tudomány nem oldja meg...
az élet...
...problémáit,
de ez azt mutatja, hogy Wittgenstein megérti az életet,
amelynek epicentruma megérinthető...
Szia!
Elhoztam a könyvet.
Sőt, el is olvastam.
Arról a szombatról van szó?
Oké, elhozom a Platónt...
Mi van a szombattal?
Nem akartalak csak úgy ott hagyni.
Egyedül.
Mindig vigyáznod kell rám?
Aztán magamra hagysz egy kicsit,
aztán bocsánatot kérsz érte. Jól értem?
Én csak...
A később történteket is bánom.
Mennem kell, hív a logika.
- Laine! - "Laine"!
Laine...
Mi van a lányokkal az osztályodban?
Miért kérdezed?
Azt mondtad, nem vagy jóban velük.
Miért nem?
- Mások, mint a fiúk. - Hogyhogy mások, mint a fiúk?
Más dolgok érdeklik őket, a pónik és a hercegnők.
Totál kiakasztó.
Nem minden lányt csak a pónik és a hercegnők érdekelnek.
Igen, tudom, de... A mi osztályunkban ilyenek vannak.
Jogos.
Köszönöm!
Megmutathatnál nekik pár klassz videojátékot.
Mi van? A lányok nem játszanak videojátékokkal.
Ebben biztos vagyok.
De a lányok az osztályomban, azok, akik a pónikat szeretik,
amilyen játékokat ők játszanak...
Aha, figyelj, haver!
- Későn érek haza, oké? - Oké.
Bocs, hogy félbeszakítottalak, de mennem kell.
Ne várj meg. Feküdj le, jó? És megnézhetsz pár rajzfilmet.
- Hazavinnéd a táskámat? - Jó.
BOCSI, TÚL SOK INFORMÁCIÓ
- Oké, szia! - Szia!
- Szia!
Hoztam neked valamit.
Köszönöm!
Megyünk?
- Szia! - Sziasztok!
Itt a matrica.
- Elmegyünk a Vénuszba? - Csütörtökön?
Igen, király buli lesz.
De kétlem, hogy így beengednek.
- Mása, szerintem nagyon jól néz ki. - Vedd fel a kabátomat.
Mása?
Ez egy becenév. Igazából egy szót sem tud oroszul.
- Nagyon jól értem az oroszt. - Aha.
De nem akartok inkább lazulni és zenét hallgatni, vagy ilyesmi?
- Nem. - Nem.
Megvan?
Tíz euró.
A telefonodat.
Tudod...
Talán menj be egyedül.
Hogy legközelebb...
Legközelebb mi?
Hogy legközelebb egyedül is vehess.
Tudni fogja, mire van szükséged?
- Be kell szállnom a kocsiba? - Igen, nem gáz.
Szia!
Hol van Gunda?
Azt mondta, szálljak be.
Szóval, mi a terv?
Hát, a szokásos.
Tök hideg van, mi?
Hűvös az este.
Vegyél magadnak valamit inni.
Köszönöm!
Üdvözlöm Gundát.
A felét.
Azt mondtam, a felét.
Bassza meg!
Ez normális?
Hát, aha...
Hogy így éget?
Oké.
Minden rendben lesz, ugye?
Hát, majdnem két csíkot szívtál fel.
Azt hiszed, nem tudom, hogy egy idióta vagyok, mi?
Ha Adams mondja vagy csinálja, az nem számít, igaz?
Most Adamsen röhögjünk, jó?
Mit akarsz?
Menjünk el az afterpartira a Robert's-be.
Mi a helyzet, haver?
Nem jött be a buli?
Menjünk!
- Laine, mondd, miért van ez így? - Micsoda?
Úgy futsz valaki után négy éven át, mint valami idióta, mégsem ért meg,
nem akar megérteni, és így tovább.
Mindenkivel normálisan történnek a dolgok, kivéve engem... Várj!
Velem mindig kicsesz az élet.
- Hát, ha jól értem... - Várj!
...azt hiszem, arról beszélsz,
hogy ezek a dolgok se nem normálisak, se nem könnyen érthetőek.
És mégis bánom.
- Nem megyünk velük? - Én nem.
Oké, akkor hazamegyek.
Hazakísérjelek?
Utolérem őket.
- Oké. Szia! - Szia!
- Hol van Gunda? - A fürdőszobában.
Mindenkinek el kellett esnie. Te jössz.
- Nem. - Neked is el kell esned!
Mindenkinek el kell esnie.
- Kitűnő. - Nem vagyok betépve, mint te, Adams.
Én sem. Csak úgy teszek.
Ja, vágom. Szóval lényegében kémek vagyunk?
Ó, drogok! Aha, nagyon király! Így jó?
Drogozni olyan klassz!
Vicces!
Adams.
Nekik is adtál belőle?
Gunda, kösz, de nem lehet. Kémek vagyunk.
Fedezz minket.
- Adams! - Igen?
Honnan tudod, hogy nem egy szimulációban vagyunk?
Onnan, hogy az általánosan elfogadott tények szerint szimpatizációban élünk.
Szimpatizációban.
Szimpatizáció, szimpatizáció...
Hogy lehet elérni a szimpatizációt, Adams?
Hogy lehet elérni a szimpatizációt?
Nézd meg a kanapét.
Kinek van tüze?
Köszönöm!
Tegnap csodálatos álmom volt.
Szóval...
felfelé másztam egy hegyen,
a karjaimban cipeltelek.
- Gundát? - Igen.
A karjaidban?
Fehér pillangók repkedtek körülöttünk.
Fehér ruhában voltál.
Sütött a nap, a pillangók pedig gyönyörű koronát készítettek neked.
- Csodaszép álom volt. - Tegnap?
- Éjszaka, igen. - Éjszaka?
Reggel nyolckor mentünk haza.
Tudod, valószínűleg csak álmodoztál.
Gyakori ez.
Persze, lehet.
Király álom. És szerintem ezek erős szimbólumok.
Erős szimbólumok...
Gyerünk, Robert!
Azt hiszem, mostantól ilyen tornacsukában leszek.
Így könnyebb. Csak besurransz, kisurransz.
Nem kell sokat vacakolni.
- Beszippant, kifúj. - Beszippant, kifúj.
- Hová mentek? - Haza.
Van filtered, dohányod vagy cigid?
Nem dohányzom, Adams.
Oké, van tüzed?
Szerintem te nyúltad le a gyújtómat.
- De te nem dohányzol. - Pontosan.
- Gunda, adnál egy cigit? - Nincs cigim.
Amúgy is, ki dohányzik, Adams?
Én. Én. Én.
Tényleg léptek?
Akkor cső!
Kérsz egyet?
Ó, itt van.
Kimehetek arra?
Mutatni akartam valamit.
- Itt? - Az emeleten. Nálam.
Oké, menjünk.
- Becsukjam az ajtót? - Becsukhatod.
- Rágyújthatunk? - Igen.
Mézzel?
Mennem kell.
Most kaptam egy SMS-t. Hát...
Nincs miért aggódni, de jó lenne minél hamarabb menni...
Jó reggelt!
Hogy hívják?
- Sznob. - Cső, Sznob! Laine vagyok.
Bocsánat.
Ki tud valaki engedni?
- Melyik órán történt? - Matekon.
- Dogát írtatok? - Nem.
És mit mondott a tanár?
Nagyon dühös volt.
Megpróbálta felhívni apát, de apa nem vette fel.
Miért volt dühös?
Tudod te azt.
Jó, de szerintem ez nem ok arra, hogy dühös legyen rád.
Nem tettél semmi rosszat.
- Ez a tornanadrágod? - Igen.
Oké.
Ez a hely... nem is tudom...
Hatalmas itt a felfordulás.
Senki sem hívta a takarítónőt.
Vastagon áll a por.
Igen, kész disznóól!
Mit vártál? Hogy tiszta marad?
Elég legyen! Én sem akarom kigürizni a belem...
Helló, Laine!
Apa.
Beszélhetnénk négyszemközt?
- Hívtak az iskolából? - Igen.
- Felvetted? - Nem.
- Hol a sminktáska? - A másik fiókban.
Jó.
- Nem tudnád visszahívni őket? - De, csak elfelejtettem.
- Budzist látnia kéne az orvosnak. - Kérek időpontot.
Megteszed?
- Laine, ez anyukádtól van. - Köszönöm!
Miért nem mondtál semmit?
Nagyon nehéz elmondani valamit, ha nem vagy itthon.
Ha hosszabb időre elhagyod a házat,
várható, hogy valami más lesz, mire visszatérsz.
Van gyufád. Hát nem csodálatos?
Miért nekem kell beszélnem az iskolával?
Nem kell. Üzenem, hogy visszahívom őket.
- A pároló az enyém. - Igen?
- Igen. Szabad egy pillanatra? - Hogyne.
Igen.
- Hogy megy a suli? - Nem olyan gáz.
- Nem? - Nem.
Köszönöm!
Én itt kész is vagyok.
Négy, öt, hat...
- Szia! - Szia!
- Mizu? - Hol vagy most?
A munkahelyemen. Dolgozom. Most ért véget a próba.
- Jól ment? - Igen, igen.
Kedvelnek engem.
Hogy vagy?
Nem is tudom. Ma elvitték a dolgaidat, de nekem senki nem mondott semmit.
Egy kicsit furcsa volt.
Nem akartuk felzaklatni...
Tessék?
Nem akartuk felzaklatni az öcsédet.
Jó, de nekem szólhattál volna.
Tudod... Még nem tudom.
Budzis augusztusban nálam lakhatna.
Nem tudom, hogy ez jó ötlet-e.
Már így is nehéz neki. Mi lesz, ha...
elmegy valahova? Nem lesz az kissé kaotikus?
Velem lesz. És akkor még iskolai szünet lesz.
Olyan sokáig leszel távol?
Felajánlották, hogy tovább maradjak.
Tapasztalatszerzés és...
Aha, amíg tapasztalatot szerzel, nekünk másfajta élményben van részünk.
Csak egy kis ideig.
Kezd döglődni a telefonom. Most inkább...
Várj? Akkor visszahívsz?
Vagy majd én felhívlak.
Döglődik, bármelyik pillanatban kikapcsolhat,
szóval jobb lenne, ha...
Igen? Szia!
- Szia, de... - Szia!
Laine. Szia!
Ne gyújtsd fel a házat, oké? Szia!
- Szia! - Szia!
Jól érezted magad vele? Nem feszengtél és...
Hát...
A neve Karlis.
Karlis nagyon cuki.
Aha, hát, nem olyan cuki.
Micsoda? Karlis tök cuki, ne már!
Oké.
Nem túl okos.
Anyám nagyon kedvelte.
- Anyukád? - Nem úgy!
Anyám tökre csalódott bennem,
amikor egyértelmű lett, hogy a gyerekéből nem lesz táncos.
És Karlis néptáncolt.
És anyám alig hitt a szemének.
Laine egy táncos sráccal van!
Gyönyörűek a szeplőid.
Köszönöm!
Vérzik az orrom.
Az elmúlt három évben úgy éreztem, mintha... nem is tudom...
egyfajta időhurokban lennék.
Körbe-körbe mentem, semmi sem változott.
Idén ugyanezt vártam. De...
Szerencsére jött valami új.
Valami, amire nem számítottam.
De...
Azt hiszem, annyira megszoktam...
Mennyi az idő?
Háromnegyed nyolc.
Jön a reggeli műszak.
Mennünk kell. Most azonnal.
Gyorsan.
Fogd az üveget!
Gyerünk, gyorsan!
Bassza meg!
Kösz, nem kell!
Megmondom a tutit, a rigai kokó szar.
Amikor eljönnek a berlini DJ-k...
- Kicsit emeld fel a karod. - Jövő héten Tbilisziből jönnek.
Igen, akkor is, amikor ők jönnek. Frankón.
Kelleni fog nekik valami rendes cucc.
A Rigában kapható annyira gáz, hogy nem is szarakodom vele.
Mert nincs rá kereslet
a helyieknél, vagy...?
Nem, egyszerűen csak szar.
- Mása. - Mi van?
Most nem jó, méretet veszek.
- Ússzunk egyet. - Nem. Nem akarok.
- Menjünk! - Nem! Engedj el!
Igen. Jól vagyok.
Jól vagy?
- Jól vagy? - Igen.
Ússzunk egyet.
Csinálunk valami mást?
Persze! Mondjunk törjünk be idegenek házaiba.
- Idegenek házaiba? - Nem idegenek.
Akkor miért kell betörnünk?
- Nincsenek ott? - Nincsenek otthon.
- Csak beugrunk látogatóba. - Mi van a szomszédokkal?
- Semmi, nincsenek szomszédok. - Én passzolom.
Messze van innen?
Nem, a közelben.
- Megvárhatnál minket. - Igen, várj meg minket.
Rigába megyek.
A parton várunk rád.
Laine!
Te nem kérsz?
- Gyerünk! - Bassza meg!
Nem tudsz csinálni egy rendes csíkot?
Kanálban nem.
- Gyerünk, egy felet. - Gyerünk, Gunda. Nem tehetem...
Próbáld meg! Majd én csinálok magamnak egyet.
Legyen egy fél.
- Az agyam már tele van. - Ez még csak a fele sem volt.
Baszódj meg!
Gunda, hívnunk kell a rendőrséget.
- Nincs értelme. - Nincs értelme?
Nincs.
Amikor Mása jelentette a nemi erőszakot, magasról tettek rá.
Mert ivott. Csak még nagyobb bajba kerülnénk.
A fiú viselkedése azt tükrözi, hogy mi történik a családban.
Ez egy reflexió. Ezért kérdezem, hogy mi történik a családodban.
- Válnak a szüleid? - Nem, nem!
Hol van az anyukád? Hol van az apukád?
Anya most külföldön van, de csak átmenetileg.
Mennyi időre?
- Hát, csak... - Csak?
Bocs, de ez a telefon már jó ideje ki van kapcsolva.
- Mit jelent az, hogy "csak"? - Talán rossz számot hívott!
És az apa? Hol van az apátok?
Apa itthon van...
Itthon. De miért nem válaszol legalább egy üzenetre?
Több SMS-t is írtam, hogy "Kérem, hívjon vissza",
mert itt olyan tényleges kérdések merültek fel,
amikhez nyilvánvalóan szükség van a részvételére.
Hé, figyelj, mit akarsz ezzel elérni?
Budzis, sajnálom, de ez...
Nem törheted be csak úgy a villamos ablakát.
Érted?
Sziasztok!
Na? Mi a helyzet?
Írjam meg SMS-ben?
- Mit? - Hogy mi a helyzet.
- Szülő értekezleten voltam. - Király, király.
Ízlelgesd ezt a kifejezést. "Szülői" értekezlet,
nem "testvéri" értekezlet.
Tudod, hogy utálom a szülői értekezleteket.
Anyád járt el rájuk.
Én nem bírom. Mindenki magáról beszél. Mindenki aggódik a gyereke miatt.
Értelmetlen.
Nem tudtad? Néha meg kell tenni olyan dolgokat is,
amiket nem akarsz.
Tudom.
És mit mondtak a szülői értekezleten?
Nem értem. Miért nekem kell...?
Te kihagyhatod a szülőiket, mert utálod őket, de nekem el kell mennem?
- Mert tudod... - Nem kell eljárnod a szülőikre.
Ha senki sem jár el, ki hallgatná ezt végig: "Tudod..."
Figyelj rám! Figyelj rám!
- Figyelj rám. - Jó.
Ezt kell hallgatnom: "Tudod, Budzis ilyen, Budzis olyan",
"rosszul viselkedik. Mi történik a családodban?"
"A gyermek viselkedése azt tükrözi..."
Nem kell meghallgatnod és válaszolnod az ilyen kérdésekre,
nem a te felelősséged.
- Budzis életéről van szó. - Budzis élete nem a te életed.
- És nem is a tiéd? - Hát...
Nem volt elég egy gyereket csinálni, akiről tudnál gondoskodni!
Nem, még egyet kellett csinálnod, aki... érted... csak...
Csinálsz egy gyereket, aztán magára hagyod!
Teszel rá és a nővérére is!
Budzis, menj fel, kérlek!
- Mi ez az egész? - Micsoda?
Megkértem, hogy menjen fel. Budzis, gyere vissza!
Apa, hülye vagy?
A nővéred ki akar oktatni a gyereknevelésről.
- Hülye vagy? - Ki a hülye?
- Miért? - Hülyén viselkedsz.
Miért? Akarod, hogy hallja, miről beszélünk?
Nem akarom, hogy hallja! Nem normális azt mondani,
hogy "Ó, klassz lenne... Semmi sem történt, menj!"
Na, tessék, krokodilkönnyek! Szép kis beszélgetés lesz.
- Utállak, apa. Tudtad? - Pompás! Nagyszerű!
Ez az... ez jó hír.
Utállak, és utálom anyát is.
- Nagyszerű! - Add át neki az üdvözletemet.
- Az első dolgom lesz. - Amikor legközelebb beszéltek.
Egy rendes felnőtt beszélgetés. Mindenki bőg.
Mindenki utálja egymást.
A gimi elvégzése után nem tudtam, mihez kezdjek az életemmel.
Fél évig otthon döglöttem, cigiztem, videojátékoztam, ki se mozdultam.
Aztán betéptem egy jó kis gombától.
És megértettem, hogy nincs értelme félni.
Mitől féltél előtte?
Bizonyos következményektől, tudod...
Azon agyaltam, mi fog történni.
Amikor elkezdtem tépni, minden félelmem elhagyott.
Megértettem, hogy valamiféle labirintusban éltem.
Rohangáltam, mint egy patkány.
Jól érezted magad?
És mit csináltok, ha nem buliztok?
Dugunk.
Nem egymással.
Felhívom és elmondom neki.
Halló?
- Igen, de... - Jól vagy?
De ne haragudj rá, jó?
Szerintem ő tényleg...
Én már így is haragszom rá, és folyton veszekszünk.
Nem fogok haragudni rá.
Megpróbálom visszafogni magam.
- Hát... - Hogy vagy?
Erős vagy és mindennel megbirkózol. Tudom. Látom.
- Nem birkózom meg mindennel, anya. - Túl sokat dohányzol.
Szia!
Nagyon klassz a labdád.
Gondoltál már arra, hogy újra focizz?
Nagyon jó voltál benne.
Azt hiszem.
Budzis!
Figyelj, sajnálom, ami történt.
Nagy hülyeség volt. Mindketten sajnáljuk, apa és én is.
Többé nem teszek ilyet, ígérem.
Undokság volt ilyeneket mondani.
Pajtás!
Baszd meg!
Ezera, kihagytál egy szemináriumot.
Ha át akarsz menni, le kell vizsgáznod belőle.
Mikor lehet?
- Például pénteken. - Oké.
Kettőkor.
Elnézést!
- Szia! - Szia!
Hogy vagy?
Megvagyok.
Nem tudtam, hogy dohányzol.
Adsz egyet?
Jól vagy?
- Tényleg? - Aha.
- Elég szarul nézel ki. - Köszönöm!
Komolyan mondom.
- Történt valami? - Nem.
Budzis jól van?
Igen, Budzis jól van.
- Tényleg? - Igen.
Várj, Laine! Jársz valakivel?
Talán.
- Ezért vagy így kisminkelve? - Te ezért vagy így kisminkelve?
- Nem vagyok kisminkelve. - Hát, én sem.
- Együtt vagy azzal a lánnyal? - Igen, együtt vagyok azzal a lánnyal.
A Nap holnap felkel. Ez egy hipotézis.
Ez azt jelenti, hogy nem vagyunk biztosak abban, hogy felkel.
Attól, hogy megtörténik egyvalami,
nem biztos, hogy más valami is megtörténik.
A Nap holnap felkel. Ez egy hipotézis.
Ez csak logikus szükségszerűség.
A Nap holnap felkel. Ez egy hipotézis.
Ez azt jelenti, hogy nem vagyunk biztosak abban, hogy felkel.
Nem vagyunk biztosak abban, hogy felkel.
Hozom a kabátomat.
Szia! Szia!
- Biztos vagy benne? - Igen, kérlek...
Várj! Ne menjünk ilyen gyorsan.
- Van cigid? - Van.
Ez az utolsó. Tessék.
És tüzed?
Francba, azt hiszem, nincs nálam gyújtó.
Nevetsz?
Hová megyünk? Mása, hová megyünk?
- Csak úgy valahova. - Várj!
Nyugi! Nyugodjunk meg szépen, jó?
- Ez teljesen el van baszva. - Eléggé, ja!
Szerintem mehetünk gyorsabban.
Figyelj! Akarsz látni valamit?
Három... kettő... egy... paff!
- Most mégis mit csináljunk? - Nem lesz gáz.
Mi van, ha valaki meglátta? Mi van, ha valaki meglátott?
Bassza meg! Futunk.
Oké, figyelj!
Nyugodjunk le, oké?
Oké. Nyugi!
Akárhányszor az oldalt nézem,
és a szöveg elcsúszik,
és nem értek semmit,
azt gondolom magamban: "Oké, Laine, koncentrálj! Gyerünk!"
Most már mindig ez van, és nem tudom, mit tegyek.
Figyelj, én mára befejeztem. Elég volt. Vedd el a bort.
Szólj, ha hallasz Gunda felől.
Oké. Szia!
- Szólsz? - Igen.
Gunda.
Engedj be, kérlek!
Gunda, hallom, hogy odabent vagy.
Nagyszerű hely.
Egyet?
Feleket nyomtok?
Folyton írok és hívogatom Gundát, de nem válaszol.
Gunda már csak ilyen. Majd felhív, ha úgy érzi.
És valószínűleg a szüleinél van. Szerintem.
Arra gondoltam, hogy ideadhatnád a kulcsodat.
Múltkor nálad volt. Talán valami ilyesmire számít.
Nem hiszem, hogy Gunda örülne neki.
Mi az?
Szerintem most már smárolhatunk.
Épp almát eszel.
Viccből mondtam.
Adams...
Smárolni egy dolog, de...
Hülyeség volt.
Adams!
Adams, kérlek!
Adams, mit akarsz tőlem?
Nem úgy érzel irántam, ahogy én érzek irántad.
De ez nem azt jelenti, hogy nincsenek érzéseim.
Adams!
- Adams! - Mi van?
Betennéd azt a számot, ami a fodrásznál ment?
Berakok egy másikat.
Abbahagynád? Hagyd békén Sznobot.
Adams, a szomszéd reggel hétkor hívott,
hogy bömbölteted a zenét.
Hányszor mondjam még, hogy itt nem szabad bulizni?
Nem tartok itt bulikat.
- Itt a szendvicsed. - Köszönöm!
Menj aludni! Sznob!
- Nem vagyok álmos. - Feküdj le!
Nem vagyok álmos!
- Menj aludni, szörnyen nézel ki. - Kösz, anya.
- Szívesen. - Milyen édes.
És vedd le azt a sapkát!
- Mi van veled? Jól vagy? - Igen.
Akkor miért nem eszel?
Tényleg nem voltunk sokan.
- Hogy hívnak? - Laine.
Oké. Laine itt maradhat.
Ezt ki hozta?
Én.
Jó kislány vagy?
- Valószínűleg nem. - És ezt ki hozta?
Mása.
- Rossz lány. - Nagyon rossz.
- Nagyon!
Adams nem használ ilyeneket. Nem is kellett volna itt lennie.
Feküdj már le!
Min nevetsz?
Nem tudtam, hogy dohányzol.
Inara nyomta a kezembe.
- Anya, ugye tudod, hogy árt neked? - Nagyon.
- Inara rossz kislány. - Pontosan. Nagyon rossz.
Egy nagyon rossz lány.
Jó ez a cucc?
Min nevetsz? Azt kérdezem, hogy jó, tiszta anyag-e?
- Igen. - Undorítóan büdös.
Hagyd abba, szörnyű éjszakai műszakom volt.
Ez határozottan segít a szörnyű éjszakai műszakok ellen.
Budzis!
Ideje felkelni, irány a suli!
Micsoda takaró!
Mozgás!
Figyelj!
Most mondok valami fontosat.
Többé nem a fiókban tartjuk a gyógyszeredet,
hanem ebben a dobozban.
Nézd! Ebben a dobozban, érted?
Tépted már ki valakinek a szívét,
tettél fémet a helyére, és adtál neki gyógyszert?
Figyelj!
Egy tabletta ebéd közben a suliban, oké?
És egy lefekvés előtt.
Ugyanúgy néznek ki.
Ebben a dobozban lesznek.
Beteszem a szobádba.
Értelmezd ezt: "Egy következésképpen megvalósult szolipszizmus"
"egyenlő az igazi realizmussal"?
Szerintem ez egy nehéz állítás.
És mit jelent?
Rejtélyes.
Csodálatos. Szerintem ma nem jutunk semmire.
- Sajnálom. - Én is.
Akkor szerdán háromkor? Próbáljuk újra.
Laine!
Laine, tudnál segíteni a matekkal?
Nem vagyok jó matekban.
Hogyhogy nem? Felnőtt vagy, értened kéne hozzá.
Kellene, de nem értek.
És nem vagyok felnőtt.
Megbuktam egy vizsgán.
Hogyhogy?
- Beszéljek a professzorral? - Ne, dehogyis.
Megpróbálom újra.
Oké, most megyek.
- Szia! - Szia!
Egyedül vagy?
Igen, és akkor?
Nem félsz?
Nem akarod kinyújtóztatni a lábad?
A lányok jönnek be, bocsi.
Sebaj, nekünk is.
- Menjünk ki. - Van fájdalomcsillapítód?
Jól vagy?
Lemerült a telefonom.
És most hová mész?
Hívok egy taxit.
- Van egy cigid? - Igen.
- Köszönöm! - Nem akarsz nálam aludni?
Már itthon vagyok.
Apád itthon van?
Mi ez a zaj?
Budzis szobájából jön.
Egyedül van itthon?
Igen. Szerintem rajzfilmet néz, az ilyen hangos.
Hajnali négykor?
Várnál egy percet? Mindjárt jövök.
- Oké. - Mindjárt jövök.
Budzis. Budzis. Budzis!
Bassza meg!
Francba!
A kurva életbe!
Mióta van ilyen állapotban?
Telefonáltam, amint megtaláltam.
- Beteg volt? - Nem, mostanában nem.
- Hahó? Hogy hívják? - Bruno.
Bruno! Ébredj, Bruno!
- Lehet, hogy beszedett valamit? - Gyógyszert szed.
- Milyen gyógyszert? - Nem tudom pontosan.
- Cukorra? Görcsökre? - Nem ilyesmit.
- Drog? - Nem, nem.
- Nem lehet az? - Nem.
Bruno! Ébredj! Ellenőrizzük a vércukorszintet is.
Eléred?
- Maradhatok? - Igen, nem zavarsz.
Semmi baj.
Bruno!
Ébredj, Bruno!
- Mi van a sarokban? - Semmi.
- Az öcséd még alszik? - Igen, még alszik.
Az én hibám, apa.
Vele lehettem volna, de nem voltam,
és amikor rátaláltam, már ilyen volt, és...
Azonnal hívtuk a mentőt.
Hagyd abba!
- Nem a te hibád. - De igen.
Jól vagy?
- Hogy bírod? - Megvagyok.
"Megvagyok..."
A helyzetnek megfelelően.
Én egyáltalán nem vagyok jól.
Mert...
Valahogy próbálom...
vagyis, próbáltam átvenni anya feladatait...
Most úgy érzem, egyszerre apának is kell lennem.
De nekem ez túl sok, és még csak jó testvér sem vagyok.
Mindenben kudarcot vallok.
Azt sem tudom, igyekszem-e még.
Nem kell, hogy az anyja vagy az apja legyél.
Nem értek semmit.
Bocs.
Csak olyan jó lenne, ha néha beszélhetnénk
anélkül, hogy azt mondanánk, hogy jól vagyunk, ha nem vagyunk jól.
Érted?
És neked is segíteni akarok.
Bárcsak segíthetnénk egymásnak.
Reggelit?
Most nem akarok reggelit csinálni.
Arra gondoltam, hogy majd én csinálok.
Kérsz?
Aha, igen.
Adsz egy cigit?
Hé, apa!
Köszönöm!
Térjünk vissza Wittgensteinhez.
Mivel ér véget az értekezés? Mi az utolsó mondat?
"Amiről nem lehet beszélni, arról hallgatni kell."
És mivel kezdődik?
Nem emlékszem pontosan.
Nézz ide!
"A világ minden, ami történik."
Egyetértesz?
Azt hiszem.
Oké, tudsz olvasni. Ma adok egy hármast.
- Köszönöm! - Köszönöm!
De vannak barátaid?
- Hát... inkább félbarátok. - Ezt hogy érted?
Jó a kapcsolatom velük.
Talán nem töltenek sok időt velem,
de azért a barátaim.
Vannak más, közelebbi barátaid?
Igen.
Tényleg.
- Sok időt töltesz egyedül? - Igen.
De az... az nem rossz, ugye?
Nem olyan rossz.
A te korodban nekem nem voltak barátaim.
Te rosszabb vagy nálam.
Most már vannak barátaim.
Nem tudom. Szerintem nem baj, ha kevés barátod van.
Vagy akár egy sem. Néha.
Attól függ, milyen ember vagy.
Hogy egyedül akarsz-e lenni, vagy élvezed a társaságot.
Magyar szöveg: Márkus Ágnes Iyuno