Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
V DÁVNÝCH DOBÁCH SE VĚŘILO, ŽE VE STARCÍCH PŘEBÝVÁ MSTIVÝ DUCH.
TEMNÁ SÍLA SE ZMOCŇOVALA TĚCH NEJSLABŠÍCH ČLENŮ KLANU
A PROBOUZELA V NICH ZDÁNLIVĚ SLEPÉ BĚSNĚNÍ.
…nad východní Evropou ovlivní počasí v Německu
a přinese k nám teplý mořský vzduch.
Po rozptýlení ranní mlhy bude slunečno a sucho a teploty opět porostou.
O víkendu bude na mnoha místech v zemi okolo 30 stupňů.
Na severovýchodě mohou teploty vystoupat i na 40 stupňů.
Večer bude vanout severní až severovýchodní vítr.
V úterý bude převážně zataženo s občasným deštěm.
PÉČE O SENIORY
- To nečekal, co? - Jak to myslíš?
Řekl jsi mu, že mě nohy neberou.
- To měl na profilu. - Já vím.
- Aspoň jsi to říkala. - Já vím.
Už musím jít. Vzala jsem službu za Julii a čeká mě další byt.
Cože? Já myslel, že přijdeš domů. Teď toho určitě lituješ.
Nech toho.
Je mi jich všech hrozně líto, víš?
Ten barák se rozpadá. Není tam jediná rodina s dětma.
Už musím běžet. Čeká na mě pan Reincke.
Ten mrzout, pamatuješ? Je na vozíku.
Haló?
Pane Reincke?
SAMOTA JE ÚDĚLEM STÁŘÍ
Pane Reincke?
Pomoc.
Pane Reincke?
Pomoc.
Co se stalo?
To jsem já, Melissa.
Kdybyste…
Ne!
Prosím!
Prosím, ne!
Pár týdnů před tím, než došlo k prvním zabitím,
jsme ve škole mluvili o tom, jak naše společnost rychle stárne.
Náš sociální systém se v nadcházejících letech zhroutí.
Mezigenerační konflikty se vyostří.
Ale když nad tím teď přemýšlíme, nikdo pořád neví,
co vlastně vedlo k tomu, co se během těch posledních letních dnů stalo.
Noc mladou nakonec vezme ďas.
No tak, Lauro. Zpívej taky.
Ale ne.
Laura už je na zpívání moc velká, že jo?
Navíc tohle byla naše rodinná písnička. Táta ji zpíval s námi a s dědou.
Než se s ním máma rozvedla.
Noahu, zvedneš to? Volá Sanna.
- Ahoj, teto. - Nazdar, borče. Jak je?
Dobře. Máma řídí.
Už se na vás těším. Kdy dorazíte?
Podle navigace za 11 minut.
Já jsem strašně nervózní, ale Malik ještě víc. Zlato!
A co tvoje šaty?
Jsou nádherný. Asi je budu nosit i do práce.
Svatební šaty?
- Jak se má Aike? - Jo, co děda?
SPOJENÍ PŘERUŠENO
Zaseklo se to.
Neboj, Noahu. Za chvíli tam budeme. A pak uvidíme, jak se má.
Už se dědy nemůžu dočkat.
A táty taky.
- Běžte, běžte. - Lukasi.
- Dej bacha na Thalana. Hned se vrátím. - Jasně.
Musím zpátky do domova. Volala Linda. Někteří tam odmítají jíst.
Tak hned volají tobě?
Jo. Asi to bude počasím.
Nechceš tu hostinu vynechat? Můžeme…
Vynechat Sanninu svatbu? Bude tam Ella s Laurou a Noahem.
Nechceš děti vidět?
Jasně, ale můžu s nimi být zítra.
Já nežárlím, Lukasi. Aspoň ne moc.
A chci tě zase vidět v bílý košili. Víš, jak mě to rajcuje.
- Já, nebo ta košile? - Oboje dohromady.
Ello!
Ahoj, krásná nevěsto!
Počkejte, přijdu za váma dolů.
Maliku, už je tady Ella.
- Nazdar! - Maliku.
Sanno!
- Jaká byla cesta? - Dobrá. Jak dlouho už tady jste?
Od předminulého týdne. Celou dobu to připravujeme.
- Kde bude obřad? - V kostele ve vesnici.
- A tady pak bude hostina. - Vy budete spát v pokoji po našich.
- Ostatní přespí ve vesnici. - Zůstaly tam hotely?
Jenom jeden. Ale byl to dobrý nápad vzít se tady, ne?
Koukej, Noahu. Tamhle sis často hrával, tam u lesa.
Na té staré houpačce. I s Laurou.
Tu nám tam pověsil táta.
To budeš koukat, co Malik udělal s chatou.
Ještě ji renovujeme, ale nahoře už zřídil ložnici
s krbem, vanou a postelí se závěsy.
Asi na dnešek něco chystá.
Aha.
Hnízdečko lásky.
Věděly jste, že ty dva domy spojuje podzemní tunel?
Vážně?
Boháči sem jezdívali na dovolenou.
Říkal mi to děda. A ponorníci bydleli vedle.
- Ponorníci? - Jo, ti pracovali.
Uklízeli, vařili a tak.
Komorníci!
Jo. A jídlo, co uvařili, nosili tím tunelem.
A to ti povídal děda?
To už je ale víc než sto let.
Kde je vůbec táta?
V domově důchodců Saalheim.
Kde? Já myslela, že bydlí ve vesnici.
Ne, je v domově důchodců.
To jste spolu od té doby nemluvili?
Určitě ho mrzí, co ti řekl.
To o tom rozvodu s Lukasem a…
žes odešla.
Přijde děda dneska na hostinu?
Jasně že přijde. Co sis myslel?
Snad na tom bude dost dobře.
Je na tom teď o dost hůř.
- Nazdar, Alexi. - Ještě si mě pamatuješ?
A půjdeš dolů?
Ťuk, ťuk.
Jedeme s mámou a tetou vyzvednout dědu. Chceš jet taky?
Musím dodělat něco do školy.
Počkej!
Nezapomeň si inhalátor.
A moc neblázni, jo?
Ať nejsi na hostině unavený.
Noahu!
Počkej. Už běžím.
Už jedeme.
Tak kde jsme to přestali?
Co si vyjet na lodi?
Chceš si to zkusit?
Jasně. Viděla jsem, jak to ty a tvůj strejda děláte snad tisíckrát.
Lauro, ne tak rychle!
Nestrachuj se a radši se drž!
Kohopak to tu máme?
To je táta?
Ahoj, tati!
Ahoj, chlapáku. Jak je?
Mám děsnou radost!
Nepromluvíš si s ním?
Ale jo. Jasně.
Říkal jsem si, že to budete vy. Kde je Laura?
Chtěla zůstat tam. Asi má tajnou schůzku s Alexem.
Dvě hrdličky. A co vy?
Jak se máš, Ello?
Dobře.
A co ty?
Hledám bílou košili, ale netuším, kde je.
Já jednu mám. Jestli chceš, půjčím ti ji.
Ne, vezmi si ji ty, chlapáku.
Já bych se do ní stejně nevešel.
Kam jedete? Neměla ses vdávat?
Vyzvedneme Aikeho.
Kim vám to tam může ukázat. Zrovna tam jela.
Asi bude s vaším tátou.
Bezva, díky.
Tak jo, dámy. Uvidíme se v kostele.
- Čau, starej brachu. - Sám jsi starej brach.
Kde jsou všichni lidi?
Jak to myslíš? Lidi tady jsou.
Ale jenom ti staří.
V téhle oblasti už skoro nic nezůstalo. Jenom domov důchodců, jinak nic.
DOMOV DŮCHODCŮ SAALHEIM
Nemusíme se někde ohlásit?
Kde všichni jsou?
Netuším.
Pojď, Noahu. Jdeme za dědou.
Hannah.
Hannah!
Dítě moje.
Hannah.
Zachraň mě.
Je mi líto, ale já nejsem Hannah.
- Co se děje, mami? - Nevím.
Proboha, paní Kirschnerová.
Půjdeme zpátky do postele.
- Ano? - Hledáme Kim. Je tady?
Jo, je v kanceláři. Momentík.
Počkejte. Kim, klienti!
Sanno.
Ahoj, Kim. Máš moc práce?
Ale ne, čekala jsem vás. Jdete za Aikem, že jo?
Chci, aby děda přišel na svatbu.
To bude moc rád. Tady už pěkně dlouho žádná oslava nebyla.
Ello.
Ráda tě zase vidím.
Ahoj, Kim.
Tak pojď, chlapáku, najdeme dědečka.
Co se tady děje?
Jak to myslíš?
Ti senioři. Jsou vždycky takoví?
No, je nás na ně hrozně málo.
Je jich čím dál víc a my už se o ně nestíháme starat.
Všichni tomu jenom nečinně přihlížejí. Bude to pořád horší.
Ale jsou spoutaní.
Znehybnění, ano.
Musíme to dělat, jinak se někam vydají, spadnou a ublíží si.
Já vím, jak to zní. Ale co máme dělat? Je nás tady strašně málo.
Někdy celé hodiny leží ve svých výkalech. Kéž bych s tím něco zmohla.
Dobrý den.
Dědo?
To jsem já, Noah.
Chceme, abys s námi šel na svatební hostinu.
Ty už mě nepoznáváš?
Noahu?
Broučku, tys našel dědu.
Ahoj, tati.
To jsem já, Ella.
Jak se máš?
- Proč na mě všichni tak koukají? - Návštěvy chodí výjimečně.
Za většinou z nich se děti nebo vnoučata zastaví jednou za pár let.
Pokud vůbec.
Promiň, já…
- S tebou je to jiné. - Ne, není.
Měla jsem přijít už dávno.
Tati.
- Myslíš, že dneska bude bouřka? - Je to možný.
- Chceš něco ukázat? - Jasně. A co?
- Kam to jdeme? - Jen pojď.
Už jsi tu někdy byla?
Co to je? Hrob?
Pomník.
Duchům našich předků.
Ten kámen je starý skoro 2 000 let.
Má chránit rodiny, aby jejich členové zůstali spolu.
A vážili si starších.
Čí rodiny?
Nás všech.
Kdo jim ublíží, bude prokletý.
A podívej.
E a L?
Ella a Lukas.
Moji rodiče.
Tvoje máma a Lukas tady byli, když byli teenageři,
a navěky se tady zapsali.
Ale pak se stejně rozešli.
A já musím zpět do Berlína.
Já z týhle díry taky chci vypadnout.
Chci do města.
Jako ty.
- Sanno! - Gratulujeme!
Sanno!
Maliku!
- Je čas jít na kutě, jo? - Ale já nejsem unavený.
Ještě jednu písničku.
Tak jo, ale jenom jednu.
Bezva!
- Je po mámě. Stejně tvrdohlavý. - Já bych spíš řekla po tátovi, no ne?
- To tys býval tvrdohlavý. - V tom jsme si asi podobní.
Ty sis šla za svým snem. Jít do města a mít svou právní firmu.
A ne žít na samotě na venkově.
Lituješ toho někdy?
Že jsme odešli?
Mami! Tati!
- Pojďte, hrajou tu naši. - Rodinnou písničku.
Aspoň ty děti se nám povedly.
Když to poznáš, už to neskončí.
Noc mladou nakonec vezme ďas.
Barvy se ztrácí, svíčka už nesvítí.
Bude po všem, až ráno přijde zas.
Jeden dotek a navždy to v krvi cítíš.
Já všechno jen díky tobě mám.
Ty ale dál jen z okna hledíš.
Na hustou mlhu, co snáší se tam.
DOMOV DŮCHODCŮ SAALHEIM
Co to má být?
Haló?
Je tam někdo?
Proč tady takhle všichni vysedáváte?
Posloucháte tu muziku?
Líbí se vám?
Haló?
Chtěli byste se vyfiknout před zrcadlem, co?
Vzít si něco hezkýho na sebe a zajít na oslavu?
Smůla že vás nepozvali.
A navíc už máte jít spát.
Co to děláte?
No tak, lidi. Do peřin!
V tom kabelu je elektřina!
Prosím, přestaňte. Položte ten kabel.
Dost! Je v tom elektři…
Ještě chvilku.
Nechte nás tu ještě chvilku
poslouchat tu hudbu.
No tak, vstávat. Jde se na kutě.
Ne!
Nemám čas se tady s váma párat.
Do prdele!
Proboha.
Posaďte se.
Posaďte se, povídám.
Ne!
SVATEBNÍ HOSTINA
Ne!
Tak zítra.
Mám vás moc ráda!
Hlavně jeďte opatrně!
Zítra ráno si zase vyjedeme na moře, jo?
- Slibuješ? - Slibuju.
Tak jedeme!
Já jsem v pořádku. Dneska jde jenom o tebe.
- Mám tě ráda, sestři. - Já tebe taky.
- Tak zítra, jo? - Jo.
Pojď pod deštník.
Ty ji ještě miluješ?
Kim, ne.
Kde je táta?
Spinkej, broučku.
Nejlepší bylo, když jste spolu zase tancovali.
Na naši písničku.
Honem!
Počkej. Zavři oči.
Cože?
No tak, zavři je.
Snad to nebude velký kýč. Víš, že na romantiku moc nejsem.
No jo.
Tak už je můžeš otevřít.
Miláčku.
Bojím se…
že časem už to nebude tak dokonalé jako dnes.
No tak.
Vždycky to bude dokonalé.
Tušíš, jak to vím?
Protože ty…
jsi láska mého života, Sanno Marie Wagnerová.
Je z našeho domova.
To se ozývá z vesnice.
Panebože.
Lauro?
Venku postávají nějací lidi.
- Jací lidi? Z oslavy? - Ne, z oslavy ne.
Starci.
Co přesně jsi viděla?
Ty mi nevěříš?
To…
To je děda.
Co se nám snažíš říct, Aike?
Počkej tady.
Všechny tísňové linky ve vaší oblasti jsou právě obsazené.
Nezavěšujte, prosím.
Kim! Jdi dovnitř!
Dělej, do auta! Zalez tam!
Co se to děje?
Mami, ne.
Ne, mami.
Haló?
Jste v pořádku?
Hannah.
„Važte si starých,
neboť je jich mnoho a jednoho dne budete všichni takoví jako oni dnes.“
Mami, podívej!
Copak?
Bože!
Lauro, jdi hned dovnitř a zavři všechny dveře i okna.
A zůstaň u Noaha. Rozumíš?
Tak rozumíš?
Sanno?
Ello!
Co se stalo?
Slyšíš mě?
Lauro!
Lauro. Lauro, není ti nic?
Co se to děje? Co je to s těmi starci?
Já nevím. Kde je Noah?
Volala jsem Alexovi, ale nešlo to.
Alexovi určitě nic není. Je se strejdou. Kde je Noah, Lauro?
Kde máš bratra?
Snažili se dostat dovnitř, tak jsem zatarasila okna, jak jsi chtěla.
- Ale nepřestali. - Noahu!
Kde je Aike?
Nevím.
Noahu! Noahu, kde jsi?
Noahu?
Noahu!
Noahu?
Našels ho?
Tys neviděl, co udělali Sanně a Malikovi.
Ale viděl jsem, co udělali ve vesnici.
- Pusť mě! - Ello!
- Lukasi, pusť mě! - Ello!
Ello!
Buď mě pusť, nebo si tu zbraň vem sám!
Zůstaň tady! Ne, ať jde sama! Nechoď tam!
Kde je moje dítě?
Kde je můj syn? Kde je moje dítě?
Jestli mě miluješ, tak tady zůstaneš.
Přísahám, že se hned vrátíme.
Ne! Zůstaň tady!
Kde je moje dítě?
Noahu!
Aike?
Kde je Noah?
Co jste s ním provedli?
Proč nic neřekneš?
- Proč tady jenom stojíš a mlčíš? - Ello, přestaň! Ne!
- Ello, přestaň! - Ne!
Je to tvůj vnuk!
Je to tvůj vnuk, tati!
Ello!
Noahu!
Někdo je uvnitř.
Kde je moje dítě?
Noahu!
Kim?
Já jsem vám nikdy neublížila.
Jestli chcete někomu ublížit, tak ne mně.
Lauro!
Běžte odtamtud!
Běžte od těch dveří!
…jako i my odpouštíme našim viníkům…
Kde je Laura?
Hej.
- Je to tvoje vina. - Cože?
Nechals mě tady samotnou.
- Co jsi provedla? - Moje dcera to není.
…a neuveď nás v pokušení…
Dítě moje, zachraň mě, prosím.
Hannah.
Lauro!
Pomozte mi. Kim, vezmi si baterku a sviť na tu troubu.
Tak.
Znáš ho?
Z domova?
Jak se jmenuje?
Já…
Já nevím.
Jak se jmenujete?
Můžete…
Jenom chci vědět, kde je ten chlapec.
Kde je naše dítě?
Proč tohle děláte?
Co jsme vám udělali?
Nijak jsme vám neublížili.
Nevím, kdo vás tak rozzlobil
a kdo s vámi tak špatně jednal,
ale my jsme to určitě nebyli.
A náš syn obzvlášť ne.
Kde je moje dítě? On vám nic neudělal.
Kde je moje dítě?
Ello, přestaň.
- Ello, přestaň! - Ne!
Ello, dost!
Ello!
Kde je moje dítě?
Co vidíš?
Lidskou bytost,
nebo zvíře?
Nemáš tušení, co všechno jsme viděli
během našich příliš krátkých životů.
Tak dělej.
Zabij mě.
Radši umřu, než abych dál žil jako zvíře.
Noahu!
Noahu.
Noahu, broučku, kde jsi byl?
Děda mě vzal na půdu, aby se mi nic nestalo.
Říkal, ať tam zůstanu.
Pak šel ven za ostatními a já tam zůstal, jak mi řekl.
Zlobíš se na mě?
Ne.
Ne, andílku. Nezlobím se na tebe.
Schoval ses moc dobře. Vedl sis skvěle.
Copak?
Noahu, co je?
- Noahu. - Nemůže dýchat!
- Noahu. - Inhalátor.
Klid, Noahu. Dýchej pomalu.
Neboj se a klidně dýchej.
- Klid. - Noahu.
Noahu!
Poslouchej mě. Hluboký nádech. Dýchej se mnou.
Jak jsme to cvičili. Nádech…
A výdech. Dobře a znovu. Nádech…
Dýchej, jak ti říká sestřička.
A výdech.
Dýchej.
- Jsme u tebe. - Pomalu.
Je tady táta, je tady máma. Všichni jsme u tebe.
Bude to dobrý.
Je moc slabý.
Vezmeme ho do obýváku a počkáme, než se rozední.
- Pak vyrazíme pryč. - Poneseš ho?
Tatínek tě ponese.
Kim.
Jdeš taky?
Sestro!
VAŽTE SI STARÝCH…
Sestro!
Já tě obdivuju, Ello.
Lukas ještě pořád ze spaní občas říká tvoje jméno.
Tvoje a vašich dětí.
A já ležím vedle něho a jsem vzhůru.
Chceš vědět, proč mě nikdy nebude milovat tak moc jako tebe?
Protože tys odešla.
Opustila jsi ho.
Opouštět je tak snadné.
A já tady zůstala. V týhle…
hnusný díře.
Dokonce jsem se starala o tvého tátu.
Kim.
Já ti Lukase nechci přebrat.
Já jsem se starci problémy nikdy neměla.
Všechno to začalo, když jsi přišla ty.
Kim, proč je otevřeno?
Promiň.
Cože?
Lukasi!
Mami, musíme pryč!
Ten tunel do chaty, o kterém mluvil Noah.
Určitě ještě existuje!
Noahu, jdi první. Tudy utečeme.
Bude to dobrý, andílku.
Utíkejte!
Honem!
- Noahu! - Ne!
- Noahu, musíme tudy. - Ne!
- Noahu. - Ne.
Ty to zvládneš, broučku.
Výborně, Noahu. Běž.
Mami!
Podej mi ruku!
Mám tě ráda!
STAV NOUZE KATEDRÁLA V PLAMENECH
ČÁSTI EVROPY UZAVŘENY
ALEX – ZMEŠKANÉ HOVORY
Alex.
Lauro!
Lauro, jsi to ty?
Alexi, Noah a já jsme v pořádku, ale naši rodiče…
Bože, to mě mrzí. Naši taky umřeli.
Kde jsi? Můžeme za tebou?
Na moři. Projděte lesem okolo toho pomníku.
Musíte rychle, všude jsou starci!
Rychle přijďte!
Alexi?
Alexi!
Do prdele!
Noahu.
Noahu, pojď.
Tak pojď.
Dědo?
Nedívej se, Noahu! Nedívej se!
- No tak, Lauro. Zpívej taky. - Ale ne.
Když to poznáš,
už to neskončí.
Písnička táty a mámy.
Naše rodinná písnička.
Noc mladou nakonec vezme ďas.
Kdo rozbije rodinu, bude prokletý.
Barvy se ztrácí, svíčka už nesvítí.
Kdo rodinu ochrání, utiší duchy našich předků.
Bude po všem, až ráno přijde zas.
Co vidíš?
Lidskou bytost,
nebo zvíře?
Jeden dotek…
…a navždy to v krvi cítíš.
Já všechno jen díky tobě mám.
Moc mě to mrzí, tati.
Pták naříká nad pírkem zlomeným.
Ve větru i dešti širým světem poletím.
Širým světem poletím.
Dědo, ty nám neublížíš, že ne?
Já bych vám nikdy nemohl ublížit.
Mám vás oba hrozně moc rád.
Posledních pár nocí se mi zdálo o světě v plamenech.
O obrovském požáru, který všechno pohltí.
A čím víc přemýšlím nad tím, co se stalo,
tím víc si uvědomuju,
že to, co jsem se svým bratříčkem Noahem
zažila letos v létě, se brzo stane po celém světě.
Že přetváříme duše osamělých lidí
na něco temného…
a že nakonec jenom láska
dokáže překonat zármutek a strach.
Až si konečně…
konečně začneme věřit.
Jednoho dne jsem se dědy zeptala,
jestli existovala chvíle,
kdy jsme my mladí ještě mohli odvrátit hněv, který vůči nám staří cítí.
Děda se usmál a řekl mi, že je jenom vetchý stařec
a že tak daleko jeho paměť nesahá.
Ale taková chvíle existovala.
Kdysi.
Ta chvíle existovala.
NEZAPOMEŇTE OBEJMOUT SVÉ RODIČE, PRARODIČE I PRAPRARODIČE.
LÁSKA JE NEJDŮLEŽITĚJŠÍ.