Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- בזמני קדם, ‬ ‫האמינו שבאנשים זקנים שוכנת רוח נקמנית.‬
‫כוח אפל שהשתלט על החלשים ביותר בשבט.‬
‫ועורר בהם מה שנראה כזעם עיוור. -‬
‫...מזג האוויר בגרמניה‬ ‫ממזרח ומדרום-מזרח אירופה,‬
‫ומביא אוויר ים חם לאזורנו.‬
‫לאחר שערפל הבוקר המוקדם יתפזר,‬
‫ייעשה שטוף שמש ויבש‬ ‫עם עלייה נוספת בטמפרטורות.‬
‫במהלך סוף השבוע, יטפסו הטמפרטורות‬ ‫ברוב חלקי המדינה ל-30 מעלות.‬
‫בצפון-מזרח המדינה, ‬ ‫ייתכן שהן יגיעו ל-40 מעלות.‬
‫רוח מצפון לצפון-מערב תנשב בערב.‬
‫ביום שלישי יהיה לרוב מעונן‬ ‫עם ממטרים פזורים…‬
‫- סיעוד לקשישים 24 -‬
‫הוא לא ציפה לזה, נכון?‬ ‫-למה את מתכוונת?‬
‫כי אמרת לו שאני לא בקטע של רגליים.‬
‫זה היה בפרופיל שלו.‬ ‫-כן!‬
‫לפחות זה מה שאמרת לי.‬ ‫-אני יודעת!‬
‫תקשיב, לקחתי את המשמרת של יולה ‬ ‫ועליי ללכת לדירה הבאה.‬
‫מה? חשבתי שאת חוזרת הביתה.‬ ‫את בטח מצטערת על זה עכשיו, נכון?‬
‫אל תהיה טיפש.‬
‫אני כל כך מרחמת עליהם, יודע?‬
‫כל הבניין מתפרק.‬ ‫אין אף משפחה אחת עם ילדים.‬
‫אני חייבת ללכת. מר ריינקה הזקן מחכה לי.‬
‫הבחור העצוב, זוכר? בכיסא הגלגלים?‬
‫שלום?‬
‫מר ריינקה?‬
‫- בדידות היא מנת חלקה של הזקנה -‬
‫מר ריינקה?‬
‫הצילו.‬
‫מר ריינקה?‬
‫הצילו.‬
‫מה קרה?‬
‫זאת אני, מליסה.‬
‫אז אם אתה… ‬
‫לא!‬
‫בבקשה...‬
‫בבקשה לא!‬
‫כמה שבועות לפני שהאנשים הראשונים נרצחו,‬
‫דיברנו בבית הספר‬ ‫על כך שהחברה שלנו מזדקנת באופן קיצוני.‬
‫- הזקנים -‬
‫המערכת החברתית שלנו תתמוטט בשנים הקרובות.‬
‫עימותים בין-דוריים יחריפו.‬
‫אבל כשאני מביטה לאחור עכשיו,‬ ‫אף אחד לא בדיוק יודע‬
‫מה באמת גרם למה שקרה ‬ ‫באותם ימי הקיץ החמים האחרונים.‬
‫"זאת לא שכרות ‬ ‫שאת הלילה מאשימה"‬
‫בחייך, לאורה, תשירי איתנו!‬
‫לא בא לי.‬
‫לאורה קצת גדולה מדי בשביל לשיר, נכון?‬
‫חוץ מזה, זה היה השיר המשפחתי שלנו.‬ ‫אבא תמיד שר אותו איתנו ועם סבא.‬
‫עד שאמא התגרשה ממנו.‬
‫נואה, אתה יכול לענות? זאת זאנה.‬
‫היי, דודה זאנה!‬ ‫-היי, בריון. מה שלומך?‬
‫טוב. אמא נוהגת.‬ ‫-אני כבר מתה לראות את שלושתכם.‬
‫מתי תהיו כאן?‬ ‫-ה-GPS אומר שבעוד 11 דקות.‬
‫אני מתרגשת בטירוף,‬ ‫אבל מאליק אפילו יותר ממני. היי, מותק!‬
‫והשמלה שלך?‬
‫מקסימה. אני חושבת ‬ ‫שאלבש אותה לעבודה גם בעתיד.‬
‫את שמלת הכלולות שלך?‬
‫מה שלום אייקה?‬ ‫-כן, מה שלום סבא?‬
‫- החיבור אבד -‬
‫זה פשוט התנתק.‬
‫אל תדאג, נואה. ‬ ‫נהיה שם בקרוב. ואז נראה בעצמנו מה שלומו.‬
‫אני ממש שמח לראות את סבא.‬
‫ואת אבא.‬
‫קדימה.‬ ‫-לוקאס!‬
‫תשגיח על טהלאן. אני כבר חוזר.‬
‫בסדר גמור.‬
‫אני חייבת לחזור לבית אבות. לינדה התקשרה.‬ ‫כמה מהדיירים מסרבים לאכול.‬
‫אז הם מיד קוראים לך לבוא?‬
‫כן, זה בטח רק מזג האוויר.‬
‫את מעדיפה לוותר על המסיבה הערב? נוכל...‬
‫ולפספס את החתונה של זאנה?‬
‫אלה באה עם לאורה ונואה.‬
‫אתה לא רוצה לראות את הילדים שלך?‬ ‫-בטח. אוכל לבלות איתם מחר.‬
‫אני לא מקנאת, לוקאס. לפחות לא הרבה.‬
‫ואני רוצה לראות אותך בחולצה לבנה.‬ ‫אתה יודע שזה מדליק אותי.‬
‫אני או החולצה?‬ ‫-שניהם. השילוב.‬
‫אלה!‬
‫היי, כלה יפהפייה!‬
‫רגע! אני יורדת אליכם.‬
‫מאליק, אלה כאן!‬
‫היי, חבר'ה!‬ ‫-מאליק!‬
‫זאנה?‬
‫איך הייתה הנסיעה?‬ ‫-בסדר. כמה זמן אתם כאן?‬
‫יותר משבוע. ‬ ‫עבדנו קשה כל הזמן, ניקינו וקישטנו.‬
‫איפה ייערך הטקס?‬ ‫-בכנסיית הכפר.‬
‫ואז נחזור לכאן למסיבה.‬ ‫-אתם תתאכסנו בחדר הישן של אמא ואבא.‬
‫האחרים ילונו בכפר.‬ ‫-יש שם עדיין בתי מלון?‬
‫רק אחד.‬ ‫אבל זה היה רעיון מעולה להתחתן כאן, נכון?‬
‫תראה, נואה. תמיד היית משחק שם, בקצה היער.‬
‫על הנדנדה הישנה. אתה ולאורה.‬
‫אבא תלה אותה בשבילנו.‬
‫את צריכה לראות מה מאליק עשה עם הבקתה בגן.‬
‫אנחנו עדיין משפצים, ‬ ‫אבל הוא סידר לנו חדר למעלה‬
‫עם תנור עצים, אמבטיה ומיטת אפיריון.‬
‫אני חושבת שהוא מתכנן משהו להיום בערב.‬
‫אני מבינה.‬
‫קן אוהבים.‬
‫ידעתן שיש מעבר תת קרקעי‬ ‫שמחבר בין שני הבתים?‬
‫באמת?‬
‫אנשים עשירים היו באים לחופשה בבית הזה.‬
‫סבא סיפר לי. והמשתים גרו בבית השני.‬
‫משתים?‬ ‫-כן, הם עשו את כל העבודה.‬
‫ניקו ובישלו והכול.‬
‫משרתים!‬
‫כן, והם הביאו את האוכל ‬ ‫שהם בישלו דרך המנהרה.‬
‫וסבא סיפר לך את כל זה?‬
‫אבל זה היה לפני יותר ממאה שנה.‬
‫איפה אבא בכלל?‬
‫בבית האבות זאלהיים.‬
‫איפה? חשבתי שהוא גר בכפר.‬
‫לא, הוא בבית אבות.‬
‫בכלל לא דיברתם מאז?‬
‫אני בטוחה שהוא מצטער על מה שהוא אמר.‬
‫על הגירושים שלך מלוקאס ו...‬
‫על כך שעזבת.‬
‫סבא יבוא למסיבה הערב?‬
‫כמובן שהוא יבוא. מה נראה לך?‬
‫אני מקווה שמצבו מספיק טוב.‬
‫הבריאות שלו התדרדרה מאוד.‬
‫היי, אלכס.‬ ‫-אז את עדיין יודעת מי אני?‬
‫אז, את יורדת?‬
‫טוק, טוק.‬
‫אמא ואני נוסעים עם דודה זאנה‬ ‫לקחת את סבא. רוצה לבוא?‬
‫אני צריכה לסיים משהו לבית הספר.‬
‫אבל, רגע!‬
‫אל תשכח את המשאף שלך.‬
‫ואל תתרגש מדי, בסדר?‬
‫כדי שלא תהיה כל כך עייף במסיבה הערב.‬
‫נואה!‬
‫רק רגע! אני בא!‬
‫הגיע הזמן ללכת!‬
‫אז איפה היינו?‬
‫בא לך לצאת לשיט קטן?‬
‫רוצה לנסות?‬
‫בטח! ראיתי אותך ואת הדוד שלך‬ ‫עושים את זה מיליון פעם.‬
‫לאורה! לא כל כך מהר!‬
‫תפסיק לדאוג ותחזיק חזק!‬
‫תראו מי זה.‬ ‫-זה אבא?‬
‫היי, אבא!‬
‫היי, בחור גדול, מה שלומך?‬
‫אני כל כך שמח!‬
‫את לא רוצה לדבר איתו?‬
‫כן. כמובן.‬
‫חשבתי שזה אתם.‬
‫איפה לאורה?‬
‫היא רצתה להישאר בבית.‬ ‫היא בטח נפגשת בסתר עם אלכס.‬
‫זוג יונים. מה שלומכן?‬
‫מה שלומך, אלה?‬
‫טוב.‬
‫ואתה?‬
‫אני חייב להשיג חולצה לבנה ולא יודע מאיפה.‬
‫לי יש חולצה לבנה.‬ ‫אשאיל לך אותה אם אתה רוצה, אבא.‬
‫לא, אתה תלבש אותה, בחור גדול.‬
‫בכל מקרה, אבא לא יצליח להיכנס לתוכה.‬
‫לאן אתם נוסעים? חשבתי שאת מתחתנת.‬ ‫-לאסוף את אייקה מבית האבות.‬
‫קים תוכל להראות לך את המקום. ‬ ‫היא נסעה לשם עכשיו. היא בטח עם אבא שלך.‬
‫מעולה. תודה.‬
‫בסדר, גבירותיי. נתראה אחר כך בכנסייה.‬
‫נואה, להתראות, גברבר!‬ ‫-אתה בעצמך גברבר!‬
‫איפה כל האנשים?‬
‫למה אתה מתכוון? יש כאן אנשים.‬
‫אבל רק הזקנים.‬
‫פשוט לא נשארו הרבה באזור.‬ ‫רק בית האבות, וחוץ מזה שום דבר.‬
‫- בית אבות זאלהיים -‬
‫אין כאן דלפק קבלה?‬
‫איפה כולם?‬
‫אין לי מושג.‬
‫בוא, נואה. בוא נלך לחפש את סבא.‬
‫האנה!‬
‫ילדתי.‬
‫האנה.‬
‫עזרי לי!‬
‫אני מצטערת, אבל אני לא האנה.‬
‫מה קורה, אמא?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫אלוהים, גברת קירשנר.‬
‫בואי נחזיר אותך למיטה.‬
‫בסדר?‬ ‫-אנחנו מחפשות את קים. היא כאן?‬
‫כן, היא חזרה למשרד. רק רגע.‬
‫רגע. קים, לקוחות!‬
‫זאנה?‬
‫היי, קים. את עסוקה?‬
‫לא, ממש לא. חשבתי שתבואו.‬ ‫אתם רוצים לראות את אייקה, נכון?‬
‫אני רוצה שסבא יבוא לחתונה!‬
‫הוא ממש ישמח לבוא.‬ ‫לא הייתה כאן מסיבה כבר הרבה זמן.‬
‫אלה.‬
‫טוב לראות אותך שוב.‬
‫שלום, קים.‬
‫בסדר. בוא איתי, בחור גדול.‬ ‫בוא נלך לראות את סבא שלך.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-למה את מתכוונת?‬
‫הזקנים. הם תמיד ככה?‬
‫טוב, יש לנו מחסור חמור בכוח אדם.‬
‫ויש עוד ועוד מהם‬ ‫שאנחנו לא ממש יכולים לטפל בהם.‬
‫כולם עומדים מהצד ונותנים לזה לקרות.‬ ‫הכול רק הולך ומחמיר.‬
‫אבל הם כבולים.‬
‫מנוטרלים, כן.‬
‫אנחנו חייבים לעשות זאת, ‬ ‫אחרת הם קמים, נופלים ונפצעים.‬
‫אני יודעת איך זה נשמע. ‬ ‫אבל מה אפשר לעשות? אנחנו מעטים מדי.‬
‫חלקם שוכבים בחרא שלהם במשך שעות.‬ ‫הלוואי שיכולתי לשנות את זה.‬
‫שלום.‬
‫סבא?‬
‫זה אני, נואה.‬
‫אנחנו רוצים שתבוא איתנו ‬ ‫למסיבת החתונה הערב.‬
‫אתה כבר לא מכיר אותי יותר?‬
‫נואה?‬
‫מותק, מצאת את סבא.‬
‫שלום, אבא.‬
‫זאת אני, אלה.‬
‫מה שלומך?‬
‫למה כולם מסתכלים עליי ככה?‬ ‫-הם רואים מבקרים לעתים רחוקות בימינו.‬
‫רובם זוכים לביקור ‬ ‫מילדיהם או מנכדיהם אחת לשנתיים,‬
‫אם בכלל.‬
‫אני מצטערת, אני...‬
‫זה אחרת אתכם.‬ ‫-לא, זה לא.‬
‫הייתי צריכה לבוא כבר מזמן.‬
‫אבא.‬
‫אתה חושב שתהיה סערת רעמים היום?‬ ‫-אולי.‬
‫רוצה לראות משהו?‬ ‫-בטח. מה?‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬ ‫-בואי איתי.‬
‫היית פה פעם?‬
‫מה זה?‬
‫קבר?‬
‫אנדרטה,‬
‫לרוחות של אבותינו.‬
‫האבן בת כמעט 2,000 שנה.‬
‫היא אמורה להגן על משפחות כדי שיישארו יחד‬
‫ויכבדו את הקשישים שלהן.‬
‫המשפחות של מי?‬
‫של כולנו.‬
‫מי שפוגע בהן מקולל.‬
‫ותראי כאן.‬
‫- א' + ל' -‬
‫א' ול'?‬
‫אלה ולוקאס.‬
‫ההורים שלי.‬
‫כשהם היו בגיל ההתבגרות,‬ ‫אמא שלך ולוקאס היו כאן ‬
‫והותירו את חותמם לנצח נצחים.‬
‫ואז הם בכל זאת נפרדו.‬
‫וגם אני צריכה לחזור בקרוב לברלין.‬
‫גם אני רוצה לצאת מהעיירה הזאת.‬
‫לעבור לעיר,‬
‫כמוך.‬
‫זאנה?‬ ‫-מזל טוב!‬
‫זאנה!‬
‫מאליק!‬
‫הגיע הזמן לישון, בסדר?‬ ‫-אבל אני בכלל לא עייף.‬
‫רק עוד שיר אחד. בבקשה!‬
‫בסדר, שיר אחד.‬
‫מעולה!‬
‫בדיוק כמו אמא שלו. עקשן כמוה.‬ ‫-הייתי אומרת בדיוק כמו אבא שלו. לא?‬
‫אתה זה שתמיד היה העקשן.‬ ‫-לא למדנו הרבה אחד מהשני.‬
‫את הלכת בעקבות החלום שלך,‬ ‫לגור בעיר ולפתוח משרד עריכת דין משלך‬
‫במקום הבדידות הכפרית.‬
‫את מתחרטת לפעמים?‬
‫שעזבנו?‬
‫אמא! אבא!‬
‫קדימה! השיר המשפחתי שלנו!‬ ‫-השיר המשפחתי!‬
‫לפחות הילדים גדלו יפה.‬
‫"לאחר שטועמים מהם‬
‫"הימים האלה נשארים נצחיים‬
‫"זאת לא שכרות ‬ ‫שאת הלילה מאשימה‬
‫"לא הצבעים הנמסים‬ ‫וגם לא הנרות המהבהבים‬
‫"שאורם מגורש הרבה לפני עלות השחר‬
‫"לאחר שחווים זאת‬ ‫זה נחקק עמוק בדמך‬
‫"זה שייך שלי, ‬ ‫אבל רק בגללך‬
‫אי אפשר יותר‬ ‫לקרר את המצח על החלון‬
‫"שהערפל הסמיך ‬ ‫תמיד חולף מולו"‬
‫- בית אבות זאלהיים -‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫הלו?‬
‫יש מישהו למטה?‬
‫למה כולכם יושבים פה ביחד?‬
‫אתם מקשיבים למוזיקה?‬
‫אתם אוהבים אותה?‬
‫הלו?‬
‫הייתם רוצים עכשיו להתגנדר מול המראה, מה?‬
‫ללבוש בגדים יפים ולהצטרף לאחרים במסיבה?‬
‫חבל מאוד שאתם לא מוזמנים.‬
‫חוץ מזה, זה הזמן ללכת לישון.‬
‫מה את עושה שם?‬
‫קדימה, חבר'ה! ישר למיטות!‬
‫זה כבל חשמל!‬
‫בבקשה! את צריכה להפסיק. תניחי את הכבל.‬
‫עצרי! זה כבל...‬
‫רק עוד קצת.‬
‫תן לנו להישאר ערים רק עוד קצת‬
‫ולהאזין למוזיקה.‬
‫קדימה, קומי. קדימה למיטה.‬
‫לא!‬
‫ממש אין לי זמן לעצבים האלה.‬
‫לעזאזל!‬
‫אלוהים!‬
‫תחזור לשבת.‬
‫היי, אמרתי לך לשבת!‬
‫לא!‬
‫- מסיבת חתונה -‬
‫- בית אבות זאלהיים -‬
‫לא!‬
‫להתראות מחר!‬
‫אני אוהבת אתכם, חברים!‬
‫תיסעו בזהירות לכפר!‬
‫בוא נצא שוב לים מחר בבוקר, בסדר?‬
‫מבטיח?‬ ‫-מבטיח.‬
‫בוא ניסע!‬
‫אני בסדר. הערב הזה שייך רק לך.‬
‫אני אוהבת אותך, אחות גדולה.‬ ‫-גם אני אותך.‬
‫נתראה מחר בבוקר?‬ ‫-כן.‬
‫תיכנסי מתחת למטרייה.‬
‫אתה עדיין אוהב אותה?‬
‫קים, לא!‬
‫איפה אבא?‬
‫תחזור לישון, מותק.‬
‫החלק הכי טוב היה כששניכם רקדתם שוב יחד.‬
‫לשיר שלנו.‬
‫מהר יותר!‬
‫רגע. תעצמי את העיניים.‬
‫מה?‬
‫נו כבר, תעצמי עיניים.‬
‫אני מקווה שזה לא קיטשי מדי.‬ ‫אתה יודע שאני לא טיפוס רומנטי.‬
‫כן, בטח.‬
‫טוב, עכשיו את יכולה לפקוח את העיניים.‬
‫מותק.‬
‫אני מפחדת...‬
‫שיום אחד זה לא יהיה מושלם כמו שזה עכשיו.‬
‫היי.‬
‫זה תמיד יהיה מושלם.‬
‫ואת יודעת איך אני יודע?‬
‫כי את...‬
‫כי את אהבת חיי, זאנה מארי וגנר.‬
‫הוא מבית האבות.‬
‫זה מגיע מלמטה, מהכפר.‬
‫אלוהים!‬
‫לאורה?‬
‫כל האנשים האלה עומדים מול הבית.‬
‫אילו אנשים? מהמסיבה?‬ ‫-לא, לא מהמסיבה.‬
‫אנשים זקנים.‬
‫מה בדיוק ראית?‬
‫את לא מאמינה לי?‬
‫זה…‬
‫זה סבא.‬
‫מה אתה מנסה לומר לנו, אייקה?‬
‫תחכי כאן.‬
‫כל קווי החירום באזורכם תפוסים כרגע.‬
‫אנא, אל תנתקו.‬
‫קים. תיכנסי!‬
‫מהר, תיכנסי למכונית! תיכנסי פנימה!‬
‫מה קורה?‬
‫אמא, לא.‬
‫לא, אמא.‬
‫שלום?‬
‫אתה בסדר?‬
‫האנה.‬
‫"והדרתם פני זקן.‬
‫"כי הם רבים במספר,‬ ‫ויום אחד כולכם תהיו כמותם."‬
‫אמא, תראי!‬
‫מה זה?‬
‫אלוהים!‬
‫לאורה, תיכנסי מיד לבית‬ ‫ותסגרי את כל החלונות והדלתות.‬
‫ותישארי עם נואה. הבנת אותי?‬
‫את מבינה אותי?‬
‫זאנה?‬
‫אלה!‬
‫מה קרה?‬
‫את שומעת מה אני אומר?‬
‫לאורה!‬
‫לאורה. לאורה, את בסדר?‬
‫מה קורה? מה לא בסדר עם הזקנים?‬
‫אני לא יודעת! איפה נואה?‬ ‫-התקשרתי לאלכס אבל לא הצלחתי להשיג אותו.‬
‫אני בטוחה שאלכס בסדר.‬ ‫הוא עם הדוד שלו. איפה נואה, לאורה?‬
‫איפה אחיך?‬
‫הם ניסו להיכנס לבית,‬ ‫אז חסמתי את החלונות כמו שאמרת.‬
‫הם לא הפסיקו.‬ ‫-נואה!‬
‫איפה אייקה?‬
‫אני לא יודעת!‬
‫נואה! נואה, איפה אתה?‬
‫נואה?‬
‫נואה!‬
‫נואה?‬
‫מצאת אותו?‬
‫לא ראית מה הם עשו לזאנה ולמאליק.‬
‫ראיתי מה הם עשו בכפר.‬
‫תן לי לעבור!‬ ‫-אלה!‬
‫לוקאס, תן לי לעבור!‬ ‫-אלה!‬
‫אלה!‬
‫תן לי ללכת או שאתה תיקח את האקדח!‬
‫תישאר פה. לא, תן לה ללכת! אל תצא לשם.‬
‫איפה הילד שלי?‬
‫איפה הבן שלי? איפה הילד שלי?‬
‫אם אתה אוהב אותי, תישאר כאן.‬
‫אני נשבע, נחזור מיד.‬
‫לא! תישאר כאן!‬
‫איפה הילד שלי?‬
‫נואה!‬
‫אייקה?‬
‫איפה נואה?‬
‫מה עשיתם איתו?‬
‫למה אתה לא אומר כלום?‬
‫למה אתה רק עומד שם בשקט?‬ ‫-אלה, תפסיקי! לא!‬
‫אלה, תפסיקי!‬ ‫-לא!‬
‫הוא הנכד שלך!‬
‫הוא הנכד שלך, אבא!‬
‫אלה!‬
‫נואה!‬
‫יש מישהו בבית.‬
‫איפה הילד שלי?‬
‫נואה!‬
‫קים...‬
‫מעולם לא עשיתי לכם כל רע.‬
‫אם אתם מתכוונים לפגוע במישהו, אז לא בי.‬
‫לאורה!‬
‫תתרחקו משם!‬
‫תתרחקו מהדלת!‬
‫...כפי שסולחים גם אנחנו לחוטאים לנו...‬
‫איפה לאורה?‬
‫היי!‬
‫זאת אשמתך.‬ ‫-מה?‬
‫השארת אותי לבד.‬
‫מה עשית?‬ ‫-היא לא הבת שלי.‬
‫...ואל תביאנו לידי ניסיון...‬
‫בני, בבקשה, הצל אותי.‬
‫האנה.‬
‫לאורה!‬
‫תעזרי לי. ‬ ‫קים, קחי את המנורה ותאירי על התנור.‬
‫בסדר.‬
‫את מכירה אותו?‬
‫מבית האבות?‬
‫מה שמו?‬
‫אני... אני לא יודעת.‬
‫מה שמך?‬
‫האם תוכל...‬
‫אני רק רוצה לדעת איפה הילד.‬
‫איפה הילד שלנו?‬
‫למה אתם עושים את זה? ‬
‫מה עשינו לכם?‬
‫לא פגענו בך.‬
‫אני לא יודע על מי אתם כל כך כועסים‬
‫ומי התנהג אליכם כל כך רע,‬
‫אבל זה בטוח לא היינו אנחנו.‬
‫ובמיוחד לא הבן שלנו.‬
‫איפה הילד שלי? הוא לא עשה לכם כלום.‬
‫איפה הילד שלי?‬
‫אלה, עצרי.‬
‫אלה, עצרי!‬ ‫-לא!‬
‫תפסיקי, אלה!‬
‫אלה!‬
‫איפה הילד שלי?‬
‫מה את רואה?‬
‫בן אדם,‬
‫או חיה?‬
‫את לא יודעת מה אנחנו ראינו‬
‫בחיינו הכה קצרים.‬
‫עשי זאת.‬
‫תהרגי אותי.‬
‫אני מעדיף למות מאשר להמשיך לחיות כמו חיה.‬
‫נואה!‬
‫נואה, מותק, איפה היית?‬
‫סבא לקח אותי לעליית הגג‬ ‫כדי שלא יקרה לי כלום.‬
‫הוא אמר, "תישאר שם!"‬
‫ואז הוא יצא החוצה להצטרף לאחרים,‬ ‫ועשיתי מה שהוא אמר לי.‬
‫את כועסת עליי?‬
‫לא.‬
‫לא, מלאך שלי. אני לא כועסת עליך.‬
‫התחבאת היטב. כל הכבוד.‬
‫מה?‬
‫נואה, מה קרה?‬
‫נואה!‬ ‫-הוא לא יכול לנשום!‬
‫נואה.‬ ‫-המשאף שלו.‬
‫נואה, תירגע. תנשום לאט.‬
‫אל תפחד. תנשום לאט.‬
‫תירגע.‬ ‫-נואה.‬
‫נואה!‬
‫נואה, תקשיב לי. ‬ ‫קח נשימה עמוקה. תנשום איתי.‬
‫כמו שהתאמנו. קדימה. פנימה...‬
‫והחוצה. טוב, עוד פעם. פנימה...‬
‫כמו שאחותך אומרת.‬
‫והחוצה.‬
‫תנשום.‬
‫כולנו כאן.‬ ‫-לאט.‬
‫אבא כאן. אמא כאן. כולנו כאן.‬
‫כולנו כאן.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫הוא חלש מדי.‬
‫ניקח אותו לסלון, נחכה עד שהשמש תזרח.‬
‫ואז נסתלק מכאן.‬ ‫-אתה יכול לשאת אותו?‬
‫אבא יישא אותך.‬
‫קים.‬
‫את באה?‬
‫אחות!‬
‫- והדרת פני זקן... -‬
‫אחות!‬
‫אני מעריצה אותך, אלה.‬
‫את יודעת,‬ ‫לוקאס עדיין אומר את שמך בשנתו לפעמים.‬
‫את השם שלך ואת השמות של הילדים שלכם,‬
‫ואני שוכבת ערה לידו.‬
‫את רוצה לדעת למה הוא לעולם ‬ ‫לא יאהב אותי כמו שהוא אוהב אותך?‬
‫כי את עזבת.‬
‫כי את נטשת אותו.‬
‫כל כך קל לנטוש מישהו.‬
‫ואני נשארתי כאן, ב...‬
‫חור התחת הזה.‬
‫אני אפילו טיפלתי באבא שלך.‬
‫קים.‬
‫אני לא רוצה לקחת ממך את לוקאס.‬
‫אף פעם לא היו לי בעיות עם זקנים.‬
‫כל זה התחיל מאז שהגעת.‬
‫קים, למה הדלת פתוחה?‬
‫אני מצטערת.‬
‫מה?‬
‫לוקאס!‬
‫אמא, אנחנו חייבים לצאת מכאן!‬ ‫המנהרה לבקתה שנואה סיפר לנו עליה!‬
‫היא בטח עדיין קיימת!‬
‫נואה, אתה ראשון. קדימה, נוכל לצאת מכאן.‬ ‫הכול יהיה בסדר, מלאך שלי.‬
‫רוצו!‬
‫תמשיכו לרוץ!‬
‫נואה!‬ ‫-לא!‬
‫חייבים להיכנס לשם.‬ ‫-לא!‬
‫נואה.‬ ‫-לא!‬
‫אתה יכול לעשות את זה, מותק.‬
‫כל הכבוד, נואה! תמשיך!‬
‫אמא!‬
‫תני לי את היד שלך!‬
‫אני אוהבת אותך!‬
‫- הוכרז מצב חירום ‬ ‫מרחץ דמים בבית אבות -‬
‫- אלכס‬ ‫19 שיחות שלא נענו -‬
‫אלכס. ‬
‫לאורה!‬
‫לאורה, זאת את?‬
‫אלכס. נואה ואני בסדר, אבל ההורים שלנו...‬ ‫-אלוהים, אני מצטער. גם המשפחה שלי מתה.‬
‫איפה אתה? נוכל להיפגש?‬
‫ליד הים. תלכו דרך היער, מעבר לאנדרטה.‬
‫אתם חייבים למהר! יש זקנים בכל מקום!‬
‫בואו מהר!‬
‫אלכס?‬
‫אלכס!‬
‫חרא!‬
‫נואה.‬
‫נואה, קדימה.‬
‫בוא.‬
‫סבא?‬
‫אל תסתכל, נואה! אל תסתכל!‬
‫בחייך, לאורה, תשירי איתנו!‬ ‫-לא בא לי.‬
‫"לאחר שטועמים מהם‬
‫"הימים האלה נשארים נצחיים"‬
‫השיר של אמא ואבא.‬
‫השיר המשפחתי שלנו.‬
‫"זאת לא שכרות ‬ ‫שאת הלילה מאשימה"‬
‫מי שמפרק משפחות מקולל.‬
‫"לא הצבעים הנמסים‬ ‫וגם לא הנרות המהבהבים"‬
‫מי שמגן עליהן‬ ‫מפייס את רוחות האבות הקדמונים.‬
‫"שאורם מגורש הרבה לפני עלות השחר"‬
‫מה את רואה?‬
‫בן אדם,‬
‫או חיה?‬
‫"לאחר שחווים זאת‬
‫"זה נחקק עמוק בדמך‬
‫"זה שייך שלי,‬ ‫אבל רק בגללך"‬
‫אני כל כך מצטערת, אבא.‬
‫"ציפור מבכה ‬ ‫'אוי, גם נוצותיי שבורות'‬
‫"עם הגשם ‬ ‫בכל העולם, אני עפה ‬
‫"בכל העולם, אני עפה‬
‫"בכל העולם, אני עף‬
‫"בכל העולם, אני עפה"‬
‫אתה לא תפגע בנו. נכון, סבא?‬
‫לעולם לא אוכל לפגוע בכם.‬
‫אני כל כך אוהב את שניכם.‬
‫בלילות האחרונים, ‬ ‫היו לי חלומות שהעולם עולה בלהבות.‬
‫על שריפה ענקית שמכלה את הכול.‬
‫וככל שאני חושבת יותר על כל מה שקרה,‬
‫אני יותר מבינה‬
‫שמה שאחי הקטן נואה ואני‬
‫חווינו באותו קיץ‬
‫יקרה בקרוב בכל העולם.‬
‫איך אנחנו הופכים את נשמות הבודדים‬
‫למשהו אפל…‬
‫ואיך בסופו של דבר רק האהבה‬
‫יכולה לגבור על היגון והפחד.‬
‫עד שאנחנו סוף-סוף...‬
‫סוף-סוף נבטח זה בזה.‬
‫יום אחד שאלתי את סבא‬
‫אם היה פעם זמן‬
‫שבו אנחנו, הצעירים, יכולנו לפייס ‬ ‫את הזעם שהזקנים מרגישים כלפינו.‬
‫סבא חייך ואמר שהוא זקן וחלש‬
‫ושהוא לא מסוגל לזכור כל כך רחוק לאחור.‬
‫אבל היה זמן כזה.‬
‫מתישהו.‬
‫היה זמן כזה.‬
‫- אל תשכחו לתת חיבוק להורים שלכם,‬ ‫לסבים, לסבתות ולסבים ולסבתות רבא שלכם. -‬
‫- אהבה היא הכול. -‬
‫תרגום: שלמה ליברמן‬