Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎ÎN VREMURI DE DEMULT, SE CREDEA ‎CĂ UN SPIRIT RĂZBUNĂTOR POSEDA BĂTRÂNII.
‎ERA O PUTERE ÎNTUNECATĂ, CARE-I POSEDA ‎PE CEI MAI SLABI MEMBRI AI CLANULUI.
‎ȘI LE CREA O STARE DE FURIE APARENT OARBĂ.
‎…vremea din Germania, ‎din estul și sud-estul Europei,
‎aducând aerul cald al mării spre noi.
‎După ce se ridică ceața, va fi însorit ‎și uscat cu temperaturi în creștere.
‎În weekend, în cea mai mare parte a țării ‎se vor înregistra 30 de grade.
‎În nord-est, se pot ‎înregistra 40 de grade Celsius.
‎Spre seară va fi vânt ‎dinspre nord, nord-vest.
‎Marți va fi mai mult înnorat, ‎cu averse sporadice…
‎- Nu se aștepta la asta, nu? ‎- Cum adică?
‎I-ai zis că n-am un fetiș cu picioarele.
‎- Scria în profilul lui. ‎- Da!
‎- Cel puțin așa mi-ai spus. ‎- Știu!
‎Închid. Merg în apartamentul următor ‎în locul lui Jule.
‎Poftim? Credeam că vii acasă. ‎Sigur te simți prost acum, nu?
‎Nu fi prostuț!
‎Îmi pare foarte rău pentru toți.
‎Toată clădirea se destramă. ‎Nu e nicio familie cu copii.
‎Trebuie să închid. Dl Reincke mă așteaptă.
‎Tipul trist, mai știi? ‎În scaunul cu rotile?
‎E cineva?
‎Dle Reincke?
‎SINGURĂTATEA E SCADENȚA BĂTRÂNEȚII
‎Dle Reincke?
‎Ajutor!
‎Dle Reincke?
‎Ajutor!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Sunt eu, Melissa.
‎Dacă vă simțiți…
‎Nu!
‎Vă rog…
‎Vă rog, nu!
‎Cu câteva săptămâni ‎înainte să fie uciși primii oameni,
‎am discutat la școală cum îmbătrânește ‎drastic societatea noastră.
‎Sistemul nostru social se va prăbuși ‎în următorii ani.
‎Conflictele între generații vor crește.
‎Acum, uitându-mă în urmă,
‎nimeni nu știe cu adevărat
‎ce a declanșat ce s-a întâmplat ‎în acele ultime zile fierbinți de vară.
‎Nu furia ‎Condamnă noaptea tânără
‎Hai, Laura, cântă și tu!
‎Nu!
‎Laura e cam mare ca să cânte, nu?
‎În plus, ăsta era cântecul familiei. ‎Tata îl cânta mereu cu noi și cu bunicul.
‎Până când mama a divorțat de el.
‎Noah, răspunzi la telefon? E Sanna.
‎- Bună, mătușă Sanna! ‎- Ce faci, ștrengarule?
‎- Bine. Mama conduce. ‎- Abia aștept să vă văd.
‎- Când ajungeți? ‎- GPS-ul indică 11 minute.
‎Am emoții mari, dar Malick e ‎și mai afectat. Scumpule!
‎Și rochia ta?
‎E minunată. O voi purta ‎și la birou în viitor.
‎Rochia ta de mireasă?
‎- Ce face Aike? ‎- Da! Ce face bunicul?
‎DECONECTAT
‎S-a oprit deodată.
‎Nu-ți face griji, Noah! Ajungem curând. ‎Apoi, vom vedea ce face.
‎Abia aștept să-l văd pe bunicul.
‎Și pe tata.
‎- Haideți! ‎- Lukas!
‎- Fii cu ochii pe Thalan! Vin imediat. ‎- Am înțeles.
‎Trebuie să merg la azil. A sunat Linda. ‎Niște bătrâni nu mănâncă.
‎Și ești chemată imediat?
‎Da, probabil că e de la vreme.
‎Preferi să sari peste recepție? Am putea…
‎Să ratez nunta Sannei?
‎Ella vine cu Laura și Noah.
‎- Nu vrei să-ți vezi copiii? ‎- Ba da. Pot sta cu ei mâine.
‎Nu sunt geloasă, Lukas. ‎Cel puțin, nu mult.
‎Vreau să te văd iar în cămașă albă. ‎Știi ce tare mă incită.
‎- Eu sau cămașa? ‎- Ambele. În combinație.
‎Ella!
‎Bună, mireasă frumoasă!
‎Stați așa! Cobor la voi!
‎Malick, a venit Ella!
‎- Salutare! ‎- Malick!
‎Sanna!
‎- Cum ați călătorit? ‎- Bine. De când ești aici?
‎De două săptămâni. ‎Am făcut curat și am decorat.
‎- Și ceremonia? ‎- La biserica din sat.
‎- Iar petrecerea aici. ‎- Stați în vechea cameră a părinților.
‎- Ceilalți rămân în sat. ‎- Mai sunt hoteluri?
‎Doar unul. Dar a fost o idee grozavă ‎să ne căsătorim aici, nu?
‎Uite, Noah! Vă jucați mereu acolo, ‎la marginea pădurii.
‎Cu leagănul vechi. Tu și Laura.
‎Tata l-a făcut pentru noi.
‎Să vezi ce a făcut Malick cu cabana!
‎Încă renovăm, ‎dar a făcut un dormitor la etaj,
‎cu o sobă cu lemne, cu cadă ‎și pat cu baldachin.
‎Cred că a planificat ceva pentru diseară.
‎Am înțeles.
‎Un cuib al iubirii.
‎Știați că există un pasaj subteran, ‎care unește cele două case?
‎Serios?
‎Bogații veneau în vacanță în casa asta.
‎Mi-a spus bunicul. ‎Iar violeții locuiau acolo.
‎- Violeții? ‎- Da, ei munceau aici.
‎Făceau curat și găteau.
‎Valeții!
‎Da, și aduceau mâncarea gătită prin tunel.
‎Și bunicul ți-a spus toate astea?
‎Dar asta era acum o sută de ani.
‎Unde e tata, apropo?
‎La Casa de bătrâni Saalheim.
‎Unde? Credeam că locuiește în sat.
‎Nu, e într-un azil de bătrâni.
‎N-ați mai vorbit deloc de atunci?
‎Sigur îi pare rău pentru ce a spus
‎despre divorțul tău cu Lukas
‎și despre plecarea ta.
‎Vine și bunicul la petrecere diseară?
‎Sigur că vine! Ce credeai?
‎Sper să fie în stare.
‎Sănătatea lui s-a deteriorat brusc.
‎Bună, Alex!
‎Deci mă recunoști?
‎Și? O să cobori?
‎Cioc, cioc!
‎Eu și mama îl luăm pe bunicul ‎cu mătușa Sanna. Vrei să vii?
‎Trebuie să termin ceva pentru școală.
‎Așteaptă!
‎Nu-ți uita inhalatorul!
‎Și să nu te agiți, da?
‎Ca să nu fii foarte obosit la petrecere.
‎Noah!
‎Stai! Vin acum!
‎E timpul să plecăm!
‎Deci? Ce spuneam?
‎Ieșim cu barca?
‎Încerci?
‎Da! V-am văzut pe tine și pe unchiul tău ‎făcând asta de mii de ori.
‎Laura! Nu așa de repede!
‎Nu-ți mai face griji și ține-te bine!
‎- Uite cine e! ‎- E tata?
‎Bună, tată!
‎Salutare, voinicule! Ce faci?
‎Ce bucuros sunt!
‎Nu vrei să vorbești cu el?
‎Ba da. Sigur.
‎Mă gândeam eu că voi erați.
‎Unde e Laura?
‎A vrut să stea acasă. ‎Probabil că se vede în secret cu Alex.
‎Porumbeii. Voi ce faceți?
‎Ce faci, Ella?
‎Bine.
‎Tu?
‎Caut o cămașă albă, ‎dar nu știu de unde iau.
‎Am eu una albă! ‎Ți-o împrumut, dacă vrei, tată.
‎Nu! Poart-o tu, voinicule!
‎Oricum, tatei nu i s-ar potrivi.
‎- Unde mergeți? Știam că te măriți. ‎- Să-l iau pe Aike acasă.
‎Vă poate primi Kim. A plecat acolo.
‎Probabil, e cu tatăl tău.
‎Grozav! Mersi.
‎Bine, doamnelor. Ne vedem la biserică.
‎- Noah, pe curând, piciule! ‎- Tu ești pici!
‎Unde sunt toți oamenii?
‎Cum adică? Sunt oameni.
‎Sunt doar bătrânii.
‎N-a mai rămas mare lucru în zonă. ‎Doar casa de bătrâni, nimic altceva.
‎CASA DE BĂTRÂNI SAALHEIM
‎Nu trebuie să ne înregistrăm undeva?
‎Unde e toată lumea?
‎Habar n-am.
‎Hai, Noah! Să-l căutăm pe bunicul!
‎Hannah!
‎Copila mea!
‎Hannah!
‎Salvează-mă!
‎Îmi pare rău, dar eu nu sunt Hannah.
‎- Ce se întâmplă, mamă? ‎- Nu știu.
‎Dumnezeule! Dnă Kirschner!
‎Haideți înapoi în pat!
‎- Da? ‎- O căutam pe Kim. E aici?
‎S-a întors la birou. O clipă!
‎Stați așa! Kim, avem clienți!
‎Sanna!
‎Bună, Kim! Ești ocupată?
‎Nu, deloc. Mă așteptam să vii. ‎Vrei să-l vezi pe Aike, nu?
‎Vreau ca bunicul să vină la nuntă!
‎I-ar plăcea. N-a mai fost de mult timp ‎o petrecere pe aici.
‎Ella.
‎Mă bucur să te revăd.
‎Bună, Kim!
‎Bine, atunci. Vino cu mine, voinicule! ‎Mergem la bunicul tău.
‎- Ce se întâmplă aici? ‎- Adică?
‎Bătrânii. Sunt mereu așa?
‎E o lipsă mare de personal.
‎Iar ei sunt tot mai mulți ‎și mai greu de îngrijit.
‎Nu se implică nimeni și se închid ochii. ‎E din ce în ce mai rău.
‎Dar sunt legați.
‎Imobilizați, da.
‎N-avem încotro. Altfel, se vor ridica ‎vor cădea și se vor răni.
‎Știu cum pare. Dar ce putem face? ‎Suntem prea puțini.
‎Unii zac ore în șir în fecalele lor. ‎Aș vrea să pot schimba asta.
‎Bună ziua!
‎Bunicule?
‎Sunt eu, Noah.
‎Vrem să vii la nuntă cu noi diseară.
‎Nu mă mai recunoști?
‎Noah?
‎Scumpule, l-ai găsit pe bunicul!
‎Bună, tată!
‎Sunt eu, Ella.
‎Ce faci?
‎- De ce se uită toți la mine așa? ‎- N-au mai văzut vizitatori.
‎Cei mai mulți primesc o vizită de la copii ‎sau nepoți la fiecare doi ani,
‎în cel mai bun caz.
‎Scuze, eu…
‎- Nu e și cazul tău. ‎- Ba e.
‎Trebuia să vin de mult.
‎Tată.
‎- Crezi că va fi furtună azi? ‎- Poate.
‎- Vrei să-ți arăt ceva? ‎- Sigur. Ce?
‎- Unde mergem? ‎- Vino cu mine!
‎Ai mai fost aici?
‎Ce e asta?
‎Un mormânt?
‎Un monument
‎pentru fantomele strămoșilor noștri.
‎Piatra are aproape 2.000 de ani.
‎Protejează familiile, ‎ca să rămână împreună
‎și să-și respecte bătrânii.
‎Ale cui familii?
‎Ale tuturor de aici.
‎Cine le face rău e blestemat.
‎Uită-te aici!
‎E și L?
‎Ella și Lukas.
‎Părinții mei.
‎Mama ta și Lukas ‎au fost aici în adolescență
‎și și-au lăsat amprenta pe vecie.
‎Și tot s-au despărțit.
‎Mă întorc curând la Berlin.
‎Și eu vreau să plec din văgăuna asta.
‎Să merg la oraș,
‎ca tine.
‎- Sanna! ‎- Felicitări!
‎Sanna!
‎Malick!
‎- E timpul să dormi, da? ‎- Dar nu sunt obosit deloc.
‎Încă un cântec. Te rog!
‎Bine. Un cântec.
‎Bine!
‎- E încăpățânat ca mama lui. ‎- Eu aș spune că e ca tatăl lui. Nu?
‎- Tu ai fost cel încăpățânat. ‎- N-am fost compatibili.
‎Tu ai ales mereu orașul, ‎să ai cabinetul tău de avocatură,
‎în locul singurătății rurale.
‎Ai regretat vreodată?
‎Că am plecat?
‎Mamă! Tată!
‎- Haideți! Cântecul de familie! ‎- De familie!
‎Măcar copiii au ieșit bine.
‎Odată cunoscute
‎Aceste zile nu vor mai fi uitate
‎Noaptea-mi va trezi simțurile pe furiș
‎Culoarea sângerează ‎Fără lumânări va străluci
‎Alungată când dimineața se apropie încet
‎Odată trăită, rămâne adânc în sângele tău
‎E a mea, dar numai prin tine
‎Ca să nu-ți sprijini fruntea de geam
‎Ceața grea va trece mereu prin ea
‎CASA DE BĂTRÂNI SAALHEIM
‎Ce naiba?
‎E cineva?
‎E cineva acolo jos?
‎De ce v-ați adunat aici cu toții?
‎Ascultați muzica?
‎Vă place?
‎E cineva?
‎Acum vreți să vă dichisiți ‎în fața oglinzii, nu?
‎Să vă îmbrăcați frumos ‎și să mergeți la petrecere?
‎Păcat că nu v-au invitat!
‎În plus, e ora de culcare.
‎Ce faceți acolo?
‎Hai, gașcă! E ora de culcare!
‎E un cablu electric!
‎Vă rog! Opriți-vă! Lăsați cablul!
‎Opriți-vă! E un cablu…
‎Vrem să mai stăm puțin.
‎Să mai stăm puțin
‎și să ascultăm muzica!
‎Sus! E timpul să tragi obloanele.
‎Nu!
‎N-am timp de stresul ăsta.
‎Futu-i!
‎Dumnezeule!
‎Așezați-vă la loc!
‎Ți-am zis să stai jos!
‎Nu!
‎RECEPȚIA NUNȚII
‎CASA DE BĂTRÂNI SAALHEIM
‎Nu!
‎Ne vedem mâine!
‎Vă iubesc!
‎Conduceți cu grijă spre sat!
‎Să ieșim iar pe mare mâine-dimineață, da?
‎- Promiți? ‎- Promit.
‎Să mergem!
‎Sunt bine. Seara asta e numai a ta.
‎- Te iubesc, surioară. ‎- Și eu.
‎- Ne vedem dimineață? ‎- Da.
‎Vino sub umbrelă!
‎Încă o iubești?
‎Kim, nu!
‎Unde e tata?
‎Dormi la loc, scumpule!
‎Cel mai frumos a fost
‎când ați dansat din nou împreună.
‎Pe cântecul nostru.
‎Mai repede!
‎Așteaptă! Închide ochii!
‎Poftim?
‎Haide! Închide ochii!
‎Sper să nu fie ceva prea siropos. ‎Știi că nu sunt romantică.
‎Da.
‎Bine. Acum poți deschide ochii.
‎Scumpule!
‎Mă tem…
‎că, într-o zi, nu va fi ‎la fel de perfect ca acum.
‎Va fi perfect mereu.
‎Și știi de ce sunt sigur?
‎Fiindcă tu…
‎ești iubirea vieții mele, ‎Sanna Marie Wagner.
‎E de la azil.
‎S-a auzit din sat.
‎Dumnezeule!
‎Laura?
‎Toți oamenii ăștia stau afară.
‎- Ce oameni? De la recepție? ‎- Nu, nu de la recepție.
‎Bătrânii.
‎Ce anume ai văzut?
‎Nu mă crezi?
‎E…
‎E bunicul.
‎Ce încerci să ne spui, Aike?
‎Așteaptă aici!
‎Toate liniile de urgență din zonă sunt ‎momentan ocupate.
‎Nu închideți, vă rugăm.
‎Kim! Intră!
‎Hai! Intră în mașină! Intră!
‎Ce se întâmplă?
‎Mamă! Nu!
‎Nu, mamă!
‎E cineva?
‎Bună seara?
‎Vă simțiți bine?
‎Hannah!
‎„Respectați-i pe bătrâni,
‎căci ei sunt mulți și, într-o zi, ‎veți ajunge ca ei.”
‎Mamă! Uită-te aici!
‎Ce e?
‎Doamne!
‎Intră imediat și închide ‎toate ferestrele și ușile!
‎Și rămâi cu Noah! Ai înțeles?
‎Ai înțeles?
‎Sanna?
‎Ella!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Înțelegi ce spun?
‎Laura!
‎Laura. Laura, ești teafără?
‎Ce se întâmplă? Ce e cu bătrânii?
‎Nu știu! Unde e Noah?
‎L-am sunat pe Alex. Nu dau de el!
‎Sunt sigură că e bine. ‎E cu unchiul lui. Unde e Noah, Laura?
‎Unde e fratele tău?
‎Au încercat să intre în casă. ‎Am baricadat ferestrele, cum ai spus.
‎- Nu s-au oprit. ‎- Noah!
‎Unde e Aike?
‎Nu știu!
‎Noah!
‎Noah, unde ești?
‎Noah?
‎Noah!
‎Noah?
‎L-ai găsit?
‎N-ai văzut ce le-au făcut ‎Sannei și lui Malick!
‎Am văzut ce au făcut în sat.
‎- Lasă-mă să trec! ‎- Ella!
‎- Lukas, lasă-mă să trec! ‎- Ella!
‎Ella!
‎Numai dacă mă omori, mă poți opri!
‎Rămâi aici! Nu, las-o! Nu ieși!
‎Unde e copilul meu?
‎Unde e fiul meu? Unde e copilul meu?
‎Dacă mă iubești, rămâi aici!
‎Jur că ne întoarcem imediat.
‎Nu! Rămâi aici!
‎Unde e copilul meu?
‎Noah!
‎Aike?
‎Unde e Noah?
‎Ce ați făcut cu el?
‎De ce nu spui nimic?
‎- De ce stai ai muțit? ‎- Ella, oprește-te! Nu!
‎- Ella, oprește-te! ‎- Nu!
‎E nepotul tău!
‎E nepotul tău, tată!
‎Ella!
‎Noah!
‎E cineva în casă!
‎Unde e copilul meu?
‎Noah!
‎Kim?
‎Nu v-am făcut niciodată rău.
‎Dacă vreți să răniți pe cineva, ‎nu pe mine!
‎Laura!
‎Pleacă de acolo!
‎Pleacă de lângă ușă!
‎…precum și noi iertăm greșiților noștri…
‎Unde e Laura?
‎E vina ta.
‎Poftim?
‎M-ai lăsat singură.
‎- Ce ai făcut? ‎- Nu e fiica mea.
‎…și nu ne duce pe noi în ispită…
‎Copile, te rog, salvează-mă!
‎Hannah.
‎Laura!
‎Ajută-mă! Kim, ia lampa și pune-o pe sobă!
‎Bine.
‎Îl cunoști?
‎De la azil?
‎Cum îl cheamă?
‎Nu… Nu știu.
‎Cum vă numiți?
‎Puteți să…
‎Vreau doar să știu unde e băiatul.
‎Unde e copilul nostru?
‎De ce faceți asta?
‎Ce v-am făcut noi?
‎Nu v-am făcut rău.
‎Nu știu pe cine sunteți așa de furioși
‎și cine s-a purtat urât cu voi,
‎dar cu siguranță nu noi am făcut-o.
‎Și, mai ales, nu fiul nostru.
‎Unde e copilul meu? Nu v-a făcut nimic.
‎Unde e copilul meu?
‎Ella, oprește-te!
‎- Ella, oprește-te! ‎- Nu!
‎Oprește-te, Ella!
‎Ella!
‎Unde e copilul meu?
‎Ce vezi?
‎O ființă umană
‎sau un animal?
‎Tu nu știi ce am văzut noi
‎în viețile noastre prea scurte.
‎Fă-o!
‎Omoară-mă!
‎Mai bine mor ‎decât să trăiesc ca un animal.
‎Noah!
‎Noah, scumpule, unde ai fost?
‎Bunicul m-a dus în pod ‎ca să nu pățesc ceva rău!
‎Mi-a zis: „Rămâi acolo!”
‎Apoi a ieșit să se alăture celorlalți, ‎iar eu am făcut ce mi-a spus.
‎- Ești supărată pe mine? ‎- Nu!
‎Nu, îngerașul meu! ‎Nu sunt supărată pe tine.
‎Te-ai ascuns bine. Ai făcut foarte bine.
‎Ce e?
‎Noah, ce e?
‎- Noah! ‎- Nu poate respira!
‎- Noah. ‎- Inhalatorul lui!
‎Noah, liniștește-te! Respiră încet!
‎Nu-ți fie teamă! Respiră încet!
‎- Liniștește-te! ‎- Noah.
‎Noah!
‎Noah, ascultă! Inspiră adânc! ‎Respiră cu mine!
‎Cum am exersat! Hai! Inspiră…
‎Și expiră. Bine, din nou. Inspiră…
‎Fă cum spune sora ta!
‎Și expiră!
‎Respiră!
‎- Suntem aici. ‎- Încet!
‎Mami și tati sunt aici. Suntem toți aici.
‎Suntem toți aici.
‎O să fie bine.
‎E prea slăbit.
‎Îl ducem în sufragerie. ‎Așteptăm să se lumineze.
‎- Apoi, plecăm de aici. ‎- Îl poți lua?
‎Te va duce tati.
‎Kim!
‎Vii?
‎Asistentă!
‎RESPECTAȚI BĂTRÂNII…
‎Asistentă!
‎Te admir, Ella.
‎Lukas încă îți spune numele ‎în somn uneori.
‎Numele tău și al copiilor tăi,
‎iar eu stau trează lângă el.
‎Știi de ce nu mă va iubi niciodată ‎atât de mult ca pe tine?
‎Fiindcă tu ai plecat.
‎Fiindcă l-ai abandonat.
‎E așa de ușor să abandonezi pe cineva!
‎Iar eu am rămas aici,
‎în văgăuna asta.
‎Ba am avut grijă și de tatăl tău.
‎Kim.
‎Nu vreau să ți-l iau pe Lukas.
‎N-am avut niciodată probleme cu bătrânii.
‎Totul a început de când ai venit tu.
‎Kim, de ce e deschisă ușa?
‎Îmi pare rău.
‎Poftim?
‎Lukas!
‎Mamă, să plecăm de aici!
‎Tunelul către cabană, ‎despre care ne-a spus Noah!
‎Trebuie să mai existe!
‎Noah, intri primul! Hai! Ieșim pe aici!
‎O să fie bine, îngeraș.
‎Fugi!
‎Nu te opri!
‎- Noah! ‎- Nu!
‎- Trebuie să intrăm! ‎- Nu!
‎- Noah. ‎- Nu!
‎O să reușești, scumpule!
‎Bravo, Noah! Nu te opri!
‎Mamă!
‎Dă-mi mâna!
‎Te iubesc!
‎STARE DE URGENȚĂ ‎BAIE DE SÂNGE LA CASA DE BĂTRÂNI
‎ALEX - 19 APELURI RATATE
‎Alex!
‎Laura!
‎Laura, tu ești?
‎Alex. Eu și Noah suntem bine, ‎dar părinții noștri…
‎Îmi pare rău! Și familia mea a murit.
‎Unde ești? Ne putem întâlni?
‎În aval! Treci prin pădure, ‎treci de monument!
‎Grăbește-te! Sunt bătrâni peste tot!
‎Vino repede!
‎Alex?
‎Alex!
‎Fir-ar!
‎Noah!
‎Noah! Haide!
‎Hai!
‎Bunicule?
‎Nu te uita, Noah! Nu te uita!
‎- Haide, Laura, cântă și tu! ‎- Nu!
‎Odată cunoscute
‎Aceste zile nu vor mai fi uitate
‎Cântecul mamei și al lui tati!
‎Cântecul familiei.
‎Noaptea-mi va trezi simțurile pe furiș
‎Cine desparte familii e blestemat.
‎Culoarea sângerează ‎Fără lumânări va străluci
‎Cine-i apără liniștește ‎spiritele strămoșilor noștri.
‎Alungată când dimineața se apropie încet
‎Ce vezi?
‎O ființă umană
‎sau un animal?
‎Odată trăită
‎Rămâne adânc în sângele tău
‎E a mea, dar numai prin tine
‎Îmi pare rău, tată.
‎O pasăre se tânguie ‎E rănită și-și plânge aripile
‎Dincolo de ploaie și de vânt ‎Străbat lumea-n zbor
‎N-o să ne faci rău. Nu-i așa, bunicule?
‎N-aș putea niciodată să vă fac rău vouă.
‎Vă iubesc pe amândoi atât de mult!
‎În ultimele nopți, ‎am visat că lumea era în flăcări.
‎Era un foc uriaș, care înghițea totul.
‎Cu cât mă gândesc mai mult ‎la tot ce s-a întâmplat,
‎cu atât îmi dau seama
‎că ceea ce fratele meu, Noah, și cu mine
‎am trăit în vara asta
‎se va întâmpla curând peste tot.
‎Facem ca sufletele solitarilor
‎să se întunece…
‎iar, în final, doar iubirea
‎poate învinge durerea și teama.
‎Până când, în final…
‎avem încredere unii în alții.
‎Într-o zi, l-am întrebat pe bunicul
‎dacă a existat vreun moment
‎când noi, tinerii, am fi putut evita ‎furia pe care o simt bătrânii pentru noi.
‎Bunicul a zâmbit și a spus ‎că e un bătrân plăpând
‎și că nu-și amintește atât de multe.
‎Dar a existat acest moment.
‎Într-o zi.
‎A existat un moment.
‎NU UITAȚI SĂ VĂ ÎMBRĂȚIȘAȚI ‎PĂRINȚII, BUNICII ȘI STRĂBUNICII!
‎IUBIREA CONTEAZĂ CEL MAI MULT.
‎Subtitrarea: Daniel Onea