Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
FORDOM TRODDE MAN ATT EN HÄMNDLYSTEN ANDE TOG SIN BONING I GAMLA MÄNNISKOR.
EN MÖRK KRAFT SOM BESATTE DE BRÄCKLIGASTE MEDLEMMARNA I KLANEN.
DEN DREV DEM TILL ETT BLINT RASERI.
…vädret i Tyskland från östra och sydöstra Europa.
Det blåser även varm havsluft åt vårt håll.
Morgondimman försvinner, och det blir soligt och torrt med högre temperaturer.
Under helgen blir det över 30 grader varmt i en stor del av landet.
I nordost kan temperaturen nå 40 grader.
Det blåser nord till nordväst fram på kvällen.
Tisdagen blir mest molnig med spridda skurar…
ÄLDREOMSORG 24
-Det väntade han sig väl inte? -Vad menar du?
Du sa att jag inte gillar fötter.
-Det stod i hans profil. -Jag vet!
-Det sa ju du till mig. -Jag vet!
Jag måste iväg till nästa lägenhet. Jag tog Jules skift.
Vad? Skulle du inte komma hem? Nu har du väl dåligt samvete, va?
Var inte fånig. Jag tycker synd om dem allihop.
Hela byggnaden håller på att gå åt skogen. Inte en enda familj med barn.
Jag måste iväg. Gamle herr Reincke väntar mig.
Den sorgsna mannen. Minns du? Han i rullstolen?
Hallå?
Herr Reincke?
ENSAMHET ÄR DE ÄLDRES LOTT
Herr Reincke?
Hjälp.
-Herr Reincke? -Hjälp.
Vad är det?
Det är jag, Melissa.
Så, om du…
Nej!
Snälla…
Snälla, gör det inte!
Några veckor innan de första människorna dödades
hade vi en diskussion i skolan om hur vårt samhälle drastiskt åldras.
Vårt socialsystem kommer att kollapsa under de kommande åren.
Generationskonflikter kommer att eskalera.
När jag nu ser tillbaka på allt vet ingen egentligen
vad som utlöste händelserna under de där sista varma sommardagarna.
Det är inte berusningen Som fördömer den unga natten
-Kom igen, Laura, sjung med! -Nej.
Laura är för gammal för sånt. Eller hur?
Dessutom var det här vår familjs låt. Pappa sjöng den med oss och morfar.
Tills mamma skilde sig från honom.
-Noah, kan du svara? Det är Sanna. Hej, moster Sanna!
-Hej, din busunge. Hur mår du? -Bra. Mamma kör.
-Jag ser fram emot att ses. När kommer ni? -GPS:en säger om 11 minuter.
Jag är nervös, men Malick är ännu värre. Hej, älskling!
Och din klänning?
Den är vacker. Jag bär den nog på jobbet sen.
Din bröllopsklänning?
-Hur mår Aike? -Ja, hur mår morfar?
SAMTAL AVBRUTET
Det bara bröts.
Oroa dig inte, Noah. Vi är snart framme. Då får vi se hur han mår.
Jag gläds åt att träffa morfar.
Och pappa.
-Gå på. -Lukas!
-Passa Thalan. Jag är strax tillbaka. -Uppfattat.
Jag måste till hemmet. Linda ringde. Vissa av de boende vägrar äta.
-Så de ringer dig direkt? -Det har nog bara med vädret att göra.
Vill du skippa mottagningen ikväll? Vi kan…
Missa Sannas bröllop? Ella kommer ju med Laura och Noah.
-Vill du inte träffa dina barn? -Jag kan träffa dem imorgon.
Jag är inte svartsjuk, Lukas. Inte mycket, åtminstone.
Jag vill se dig i vit skjorta igen. Du vet hur tänd jag blir.
-Av mig eller skjortan? -Båda två, tillsammans.
-Ella! -Hej, vackra brud!
Vänta! Jag kommer ner till er. Malick, Ella är här!
-Hej på er! -Malick!
Sanna!
-Hur var bilresan? -Bra. Hur länge har ni varit här?
Sen förra veckan. Vi har städat och pyntat.
-Var ska ni vigas? -I kyrkan i byn.
-Mottagningen hålls här. -Ni får bo i mammas och pappas gamla rum.
-De andra bor i byn. -Finns det några hotell kvar?
Bara ett. Men det var en bra idé att gifta sig här, eller hur?
Titta, Noah. Ni brukade alltid leka där, i skogsbrynet.
På den gamla gungan. Du och Laura.
Pappa satte upp den åt oss.
Se vad Malick har gjort med gårdshuset.
Vi renoverar än, men han byggde ett sovrum åt oss
där uppe med vedspis, badkar och en himmelssäng.
Jag tror att han har planerat nåt för i kväll.
Jag förstår. Ett kärleksnäste.
Visste du att det finns en underjordisk gång som förbinder de två husen?
-Verkligen? -Rika människor åkte hit på semester.
Morfar berättade om det. Och tjänterna bodde där borta.
-"Tjänterna?" -Ja, de fick städa och laga mat och sånt.
Betjänterna!
Ja, och de tog med maten de lagat genom tunneln.
-Berättade morfar allt det? -Det var ju för över 100 år sen.
Var är pappa?
På Saalheims äldreboende.
Var? Jag trodde att han bodde i byn.
Nej, han bor på ett äldreboende.
Har ni inte pratat alls sen dess?
Han är säkert ledsen för allt han sa. Om din skilsmässa med Lukas och…
Och att du gav dig av.
Kommer morfar till mottagningen ikväll?
Så klart att han kommer. Vad trodde du?
Jag hoppas att han mår tillräckligt bra. Hans hälsa är mycket sämre.
-Hej, Alex. -Kommer du fortfarande ihåg mig?
Kommer du ner?
Knack, knack.
Mamma och jag ska hämta morfar med moster Sanna. Följer du med?
Jag måste göra klart en grej till skolan.
Vänta!
Glöm inte inhalatorn.
Ta det lugnt, så att du inte är helt slut på mottagningen ikväll.
-Noah! -Vänta! Jag kommer.
Det är dags att åka!
Nå, var var vi?
Är du sugen på en båttur?
Vill du köra?
Visst! Jag har sett dig och din farbror göra det många gånger.
Laura! Inte så fort!
Sluta oroa dig och håll i dig!
-Titta vem det är. -Är det pappa?
Hej, pappa!
Hej, bamsingen, hur mår du?
-Jag är så glad! -Ska du inte prata med honom?
Jo, självklart.
Jag tänkte väl att det var ni. Var är Laura?
Hon ville stanna i huset. Troligen ett hemligt möte med Alex.
Kärleksparet. Hur mår ni? Hur mår du, Ella?
Bra.
Du, då?
Jag behöver en vit skjorta, men jag har ingen.
Jag har en. Du får låna den om du vill, pappa.
Nej, den får du ta, bamsingen. Pappa passar ändå inte i den.
-Vart ska ni? Skulle inte du gifta dig? -Vi hämtar Aike på hemmet.
Då kan Kim visa er runt. Hon körde just dit. Hon är nog hos er pappa.
-Toppen. Tack. -Okej då, mina damer. Vi ses sen i kyrkan.
-Vi ses sen, Noah! -Det kan du ge dig på!
Vad har hänt med alla?
Vad menar du? Det finns ju människor här.
Men bara gamla människor.
Det finns inte mycket kvar här. Bara äldreboendet, inget annat.
SAALHEIMS ÄLDREBOENDE
Bör vi inte anmäla oss nånstans?
Var är alla?
Ingen aning.
Kom nu, Noah. Nu letar vi reda på morfar.
Hannah!
Mitt barn.
Hannah. Rädda mig!
Jag beklagar, men jag är inte Hannah.
-Vad står på, mamma? -Jag vet inte.
Herregud, fru Kirschner. Nu stoppar vi dig i säng.
-Okej? -Vi letar efter Kim. Är hon här?
Ja, hon är på kontoret. Ett ögonblick, bara.
Vänta. Kim, kunder!
Sanna!
Hej, Kim. Är du upptagen?
Nej. Jag tänkte väl att ni skulle komma. Ni vill väl träffa Aike?
Morfar måste komma på bröllopet!
Det skulle han tycka om. Vi har inte haft en fest här på länge.
Ella.
-Trevligt att träffas igen. -Hej, Kim.
Okej. Följ med mig, bamsingen. Vi går till din morfar.
-Vad är det som pågår här? -Vad menar du?
-De gamla. Beter de sig alltid så här? -Vi är väldigt underbemannade.
De blir fler och fler och vi kan inte ta hand om alla.
Ingen gör nåt åt det. Det bara fortsätter. Allt blir värre och värre.
Men de är ju fastspända.
Ja, de får inte röra sig fritt. Då sticker de iväg och ramlar och skadar sig.
Det låter ju inget vidare. Men vad kan vi göra? Vi är för få.
Vissa ligger i sitt eget bajs i timmar. Jag önskar jag kunde förändra det.
Hej.
Morfar?
Det är jag, Noah.
Vi vill att du kommer på bröllopsmottagningen i kväll.
Känner du inte igen mig längre?
Noah?
Raring, du hittade morfar.
Hej, pappa.
Det är jag, Ella. Hur mår du?
-Varför tittar de på mig så där? -De får sällan besökare nuförtiden.
De flesta får besök av sina barn eller barnbarn vartannat år,
om ens nånsin.
-Förlåt, jag… Det är annorlunda med dig. -Nej, det är det inte.
Jag borde ha hälsat på för länge sen.
Pappa.
-Tror du att det blir åska idag? -Kanske.
-Vill du se nåt? -Visst. Vad då?
-Vart ska vi? -Följ med mig.
Har du nånsin varit här förr?
Vad är det där? En grav?
Ett monument,
till våra förfäders spöken.
Stenen är nästan 2 000 år gammal.
Den skulle skydda familjer så att de höll ihop och hedrade sina gamla.
Vilka familjer?
Allas familjer. Gör man en familj illa drabbas man av en förbannelse.
Och se här.
-E och L? -Ella och Lukas.
Mina föräldrar.
Din mamma och Lukas kom hit som tonåringar.
De lämnade sitt avtryck här för all evighet.
Och sen skilde de sig ändå.
Och jag måste snart tillbaka till Berlin.
Jag vill också bort från den här skitstaden.
Jag vill åka till stan, precis som du.
-Sanna. -Bravo!
-Sanna! -Malick!
-Nu är det läggdags. -Men jag är ju inte trött.
-Bara en låt till. Snälla! -Okej, en låt till.
Okej!
-Precis som sin mor. Lika envis. -Precis som sin far. Eller hur?
-Du var envis. -Vi påverkades inte så mycket av varandra.
Du följde din dröm om att bo i staden, med din egen advokatbyrå.
Du slapp ensamheten här.
Ångrar du det nånsin?
Att vi gav oss av?
Mamma! Pappa!
-Kom nu! Det är vår familjs låt! -Familjens låt!
Barnen blev åtminstone fina.
Att veta en gång…
Dessa dagar varar för alltid
Natten fyller mina sinnen utan ljud
Färgen rinner bort Inga stearinljus glimmar
Allt jagas bort av morgonens gråa ljus
När den fångats stannar den djupt i blodet
Den är min, men bara genom dig
Inte för att svalka din panna mot fönstret
Drar den tunga dimman alltid förbi
SAALHEIMS ÄLDREBOENDE
Vad i helvete?
Hallå? Är det nån där?
Varför sitter ni alla här tillsammans?
Lyssnar ni på musiken?
Tycker ni om den?
Hallå?
Nu vill ni väl göra er fina framför spegeln, va?
Ta på fina kläder och gå på festen med de andra?
Synd att är ni inte inbjudna.
Dessutom är det läggdags.
Vad håller du på med?
Kom igen, allihop! Läggdags!
Det är en elkabel!
Snälla du, låt bli! Lägg ner kabeln.
Stopp! Det är en el…
Bara lite längre.
Låt oss vara uppe lite längre…
Så att vi kan lyssna på musiken.
Kom igen, upp nu. Dags för sängen.
Nej!
Jag har faktiskt inte tid med den sortens stress.
Fan också!
Herregud!
Sätt dig ner igen.
Jag sa åt dig att sitta ner!
Nej!
BRÖLLOPSMOTTAGNING
SAALHEIMS ÄLDREBOENDE
Nej!
Vi ses imorgon!
Jag älskar er allihop!
Kör försiktigt till byn!
Vi kan väl åka till havet imorgon bitti?
-Lovar du? -Jag lovar.
Nu åker vi!
Jag har det bra. Ikväll handlar allt om dig.
-Jag älskar dig, storasyster. -Detsamma.
-Ses vi imorgon bitti? -Ja.
Kom in under paraplyet.
-Älskar du henne fortfarande? -Nej, Kim!
Var är pappa?
Somna om, älskling.
Det bästa var när ni dansade tillsammans igen.
Till vår låt.
Fortare!
Vänta. Blunda.
-Vad? -Kom igen, blunda.
Hoppas det inte är för kitschigt. Jag är inte romantiskt lagd.
Ja, ja…
Okej, nu kan du öppna ögonen.
Åh, älskling.
Jag är rädd…
…att det en vacker dag inte är lika perfekt som det är nu.
Hördu.
Det kommer alltid att vara perfekt. Vet du hur jag vet det? För att du…
Du är mitt livs kärlek, Sanna Marie Wagner.
Han kommer från hemmet.
Det kommer ifrån byn.
Herregud!
Laura?
Det står en massa folk utanför.
-Vilka då? Från mottagningen? -Nej, inte från mottagningen.
Gamla människor.
Vad exakt såg du?
Tror du mig inte?
Det är… Det är morfar.
Vad försöker du säga oss, Aike?
Vänta här.
Alla nödnummer i ditt område är upptagna just nu. Lägg inte på.
Kim! Hoppa in! Kom igen, hoppa in i bilen! Hoppa in!
Vad står på?
Mamma, nej.
Nej, mamma.
Hallå?
Är allt okej?
Hannah.
"Du bör hedra de gamla. De är många, och en dag blir ni alla som de."
Mamma, se här!
Vad är det?
Herregud!
Laura, gå genast in. Stäng alla fönster och dörrar.
Och stanna hos Noah. Förstår du?
Sanna?
Ella!
Vad har hänt?
Hör du vad jag säger?
Laura!
Laura, är du okej?
Vad pågår? Vad är det med gamlingarna?
-Jag vet inte! Var är Noah? -Jag kan inte ringa Alex.
Han mår nog bra. Han är med sin farbror. Var är Noah, Laura?
Var är din bror?
De försökte ta sig in i huset, så jag barrikaderade fönstren som du sa.
-De gav sig inte. -Noah!
Var är Aike?
Jag vet inte!
Noah! Noah, var är du?
Noah?
Noah!
Noah?
Hittade du honom?
Du såg inte vad de gjorde med Sanna och Malick.
Jag såg vad de gjorde i byn.
-Släpp förbi mig! -Ella!
-Lukas, släpp förbi mig! -Ella!
Ella!
Låt mig gå eller ta pistolen själv!
Stanna här! Nej, låt henne gå! Gå inte ut dit!
Var är mitt barn? Var är min son? Var är mitt barn?
-Om du älskar mig, stanna då här. -Vi är snart tillbaka, jag lovar.
Nej! Stanna här!
Var är mitt barn? Noah!
Noah!
Aike?
Var är Noah? Vad har ni gjort med honom? Varför säger du inget?
-Varför står du bara där alldeles tyst? -Ella, sluta! Nej!
-Ella, sluta! -Nej!
Han är ditt barnbarn! Han är ditt barnbarn, pappa!
Ella!
Noah!
Det är nån inne i huset.
Var är mitt barn?
Noah!
Kim?
Jag har aldrig gjort er illa. Tänker ni göra nån illa, låt då mig vara.
Laura!
Bort därifrån! Bort från dörren.
…såsom och vi förlåta dem oss skyldiga äro…
Var är Laura? Hördu!
-Det är ditt fel. -Vad?
Du lämnade mig ensam.
-Vad har du gjort? -Hon är inte min dotter.
…och inled oss icke i frestelse…
Mitt barn, snälla du, rädda mig.
Hannah.
Laura!
Hjälp mig. Kim, ta lampan och lys på ugnen.
Okej.
Känner du igen honom? Från hemmet?
Vad heter han?
Jag vet inte.
Vad heter du?
Kan du…
Jag vill bara veta var pojken är.
Var är vårt barn?
Varför gör ni det här?
Vad har vi gjort mot er?
Vi har inte gjort er illa.
Jag vet inte vilka ni är så arga på och som behandlade er så illa,
men det var helt klart inte vi.
Och särskilt inte vår son.
Var är mitt barn? Han har inte gjort er nåt.
-Var är mitt barn? -Ella, sluta.
-Ella, sluta! -Nej!
Sluta, Ella! Ella!
Var är mitt barn?
Vad ser du?
En människa, eller ett djur?
Du vet inte vad vi har sett
i våra alltför korta liv.
Gör det.
Döda mig.
Jag dör hellre än att fortsätta leva som ett djur.
Noah!
Noah! Noah, älskling, var var du?
Morfar tog upp mig på vinden så att jag inte skulle skadas. Han sa: "Stanna där!"
Sen gick han ut till de andra, och jag gjorde som han sa.
-Är du arg på mig? -Nej.
Nej, min ängel. Jag är inte arg på dig.
Du gömde dig väldigt bra. Du gjorde ett bra jobb.
Vad?
Vad är det?
-Noah! -Han får ingen luft!
-Noah. -Hans inhalator.
Noah, lugna ner dig. Andas långsamt. Var inte rädd. Andas långsamt.
-Lugna ner dig. -Noah.
Noah!
Hör på. Ta ett djupt andetag. Andas med mig.
Som vi övade. Kom igen. In…
Och ut. Okej, igen. In…
Gör som din syster säger.
-Och ut. -Andas.
-Vi är här. -Sakta.
Pappa är här. Mamma är här. Vi är alla här.
Vi är alla här. Allt ordnar sig.
Allt ordnar sig.
Han är för svag. Vi bär in honom i vardagsrummet.
-När det blir ljust sticker vi. -Kan du bära honom?
Pappa bär dig.
Kim.
Kommer du?
Vårdare!
DU BÖR HEDRA DE GAMLA…
Vårdare!
Jag beundrar dig, Ella.
Lukas säger fortfarande ditt namn i sömnen ibland.
Ditt namn och era barns namn, och jag ligger vaken bredvid honom.
Vet du varför han aldrig kommer att älska mig lika mycket som dig? För att du stack.
För att du övergav honom.
Det är så lätt att överge någon.
Och jag stannade här, i den här…
…skithålan.
Jag tog till och med hand om din pappa.
Kim.
Jag vill inte ta Lukas ifrån dig.
Jag har aldrig haft problem med gamla människor.
Allt började när du kom hit.
Kim, varför är dörren öppen?
Förlåt mig.
Vad?
Lukas!
Mamma, vi måste härifrån!
Tunneln till gårdshuset som Noah berättade om! Den måste ju finnas kvar!
Noah, gå först. Vi tar oss ut här. Det ordnar sig, min ängel.
Spring!
Fortsätt!
-Noah! -Nej!
-Vi måste in där. -Nej!
-Noah. -Nej!
Du klarar det, älskling.
Bra jobbat, Noah! Fortsätt!
Mamma!
Räck mig din hand!
Jag älskar dig!
NÖDLÄGE UTLYST BLODBAD PÅ ÄLDREBOENDE
ALEX - 19 MISSADE SAMTAL
Alex.
Laura! Laura, är det du?
Alex… Noah och jag är okej, men våra föräldrar…
-Jag beklagar. Min familj är också död. -Var är du? Kan vi ses?
Vid vattnet. Gå genom skogen, förbi monumentet.
Skynda dig! Gamlingarna finns överallt! Kom fort!
Alex?
Alex!
Fan!
Noah.
Noah, kom nu.
Morfar?
Titta inte, Noah! Titta bort!
-Kom igen, Laura, sjung med! -Nej.
Att veta en gång
Dessa dagar varar för alltid
Mammas och pappas låt.
Vår familjs låt.
Natten fyller mina sinnen utan ljud
Splittrar man en familj drabbas man av en förbannelse.
Färgen rinner bort Inga stearinljus glimmar
Var och en som försvarar familjen lugnar förfädernas andar.
Allt jagas bort av morgonens gråa ljus
Vad ser du?
En människa,
eller ett djur?
När den fångats
Stannar den kvar djupt i blodet
Den är min, men bara genom dig
Jag är så ledsen, pappa.
En fågel sjunger en klagosång Om sina brutna, gråtande fjädrar
Tillsammans med regnet och vinden Flyger jag över hela världen
Du gör oss inte illa. Eller hur, morfar?
Jag skulle aldrig kunna göra er illa.
Jag älskar er båda två så hemskt mycket.
Under de gångna nätterna har jag drömt om en värld i lågor.
Om en stor eld som förtär allt.
Och ju mer jag tänker på allt som hände,
desto mer inser jag att det som min lillebror Noah och jag
upplevde i somras snart kommer att ske över hela världen.
Hur vi förvandlar de ensammas själar
till nåt mörkt…
Till slut är det bara kärleken
som kan övervinna sorgen och rädslan.
Tills vi slutligen…
Slutligen litar på varandra.
En dag frågade jag morfar om det nån gång fanns ett ögonblick
då vi unga kunde ha avvärjt den vrede som gamla människor hyser mot oss.
Farfar log och sa att han var en bräcklig gammal man.
Han kunde inte minnas så långt tillbaka.
Men det fanns ett ögonblick.
En gång.
Det fanns ett ögonblick.
GLÖM INTE ATT KRAMA DINA FÖRÄLDRAR, DINA MOR- OCH FARFÖRÄLDRAR OCH DERAS FÖRÄLDRAR.
KÄRLEKEN ÄR ALLT.
Undertexter: Mats Nilsson