Downloaded from YTS.MX
Hvordan skal jeg beskrive dette kapittelet i livet mitt?
Official YIFY movies site: YTS.MX
Å herregud! Den spilles på radio!
Den er på radioen!
Du lytter til planetens mest populære sang:
"drivers license" av Olivia Rodrigo.
Det har vært mitt livs villeste uke.
Du går siste året på videregående og har nettopp gitt ut din første singel?
Ja, første semester. Jeg tror jeg dør.
JEG HAR FÅTT LAPPEN
Til dere nye, jeg har laget en sang som heter "drivers license".
Det er min første debut… Hva heter det? Debutsingelen min.
Dette er første sang jeg gir ut som jeg skrev fra mitt perspektiv.
Den er nummer én i verden på alle strømmeplattformer
og bryter en haug med rekorder.
Hele livet mitt ble snudd på hodet.
Livet mitt er så merkelig.
Jeg flyttet hjemmefra, jeg bor ikke hos foreldrene mine.
Skiva mi er ferdig. Jeg er snart ferdig på videregående. Alt skjer på én gang.
Hei, jeg er Olivia Rodrigo…
…fra California.
Jeg vil synge en sang for vennene mine og familien min.
Nå begynner jeg.
Salt Lake City får meg til å tenke på tiden da jeg begynte å skrive SOUR.
Jeg har alltid likt å skrive emosjonelle sanger.
Jeg husker at jeg skrev sanger som var fulle av angst
om det å ikke passe inn i samfunnet.
Jeg har alltid likt den typen musikk,
som går dypt ned i menneskets psyke.
Å være låtskriver må være det beste yrket, det beste håndverket.
Det er ingenting som knytter folk sammen og blotter følelser som musikk.
Mye av albumet ble skrevet mellom Salt Lake City og Los Angeles.
Så jeg tenkte det ville være moro å ta en siste kjøretur.
Spille albumet på steder som har betydd mye for meg
GOD MAT
og se dem gjennom nye øyne.
Jeg husker at jeg la ut sangen "happier",
og etterpå tenkte jeg: "Herregud, sangen er elendig."
"Den får ingen likes, jeg synger dårlig, hvorfor gjorde jeg det?"
Men magefølelsen min fikk meg til å la den ligge.
Og det gjorde jeg rett i, for den sangen endret alt for meg.
Velkommen til GREEN RIVER
Den var grunnen til at jeg traff Dan, for han fant den på nettet og sa:
"Jeg elsker sangen. La oss jobbe sammen."
Det var den første sangen vi produserte sammen. "happier."
JEG ELSKER DEG SI DET
Så laget vi resten av albumet.
-Sånn, nå er den på. Jeg gjorde det feil. -Den er ikke på.
SOUR studiosessions Mars 2021
Der, ja!
-Hva er det? -Den første sangen vi skrev.
Musikkprodusent
Jeg vil seriøst ikke høre den. Hvilken er det?
Triste Olivia! Jeg var så trist!
Herregud, jeg var så trist da jeg skrev den sangen.
Herregud. Jeg husker den dagen. Jeg var så jævlig trist.
-Var du? -Ja.
-Jøss. Interessant. -Det er lenge siden.
Det er nesten et år siden. Sprøtt.
Og jeg er fortsatt ikke over det. Kjære vene.
Det bruddet var en kjærlighetssorg som aldri tok slutt.
Jeg var i en situasjon der jeg måtte treffe ham.
Og han var sammen med en annen, noe som knuste meg.
Jeg følte at verden gikk under nesten hver dag.
Og ingen forsto hvordan jeg hadde det, eller kjente seg igjen i det.
Så ved å skrive sanger om det jeg følte, skapte jeg meg en slags venn.
"jealousy, jealousy" var den andre sangen jeg skrev til skiva.
Og jeg husker at da jeg skrev den,
var jeg besatt av sosiale medier på en negativ måte,
og jeg hatet hva det gjorde med meg.
Jeg følte det fremstilte meg feil.
Det er slitsomt, for du tenker alltid på hvordan du vil oppfattes.
Det får deg til å tenke på hvordan du vil oppfattes.
Du vil at folk skal se talentet ditt, men samtidig så er du 18 år.
Jeg vil at folk skal synes jeg er pen, kul, morsom og alt det der.
Og om du blir for opphengt i det,
så blir du skuffet over virkeligheten, og det er ikke bra.
SMIL DU ER PÅ TV
Jeg treffer alle notene feil.
Den gamle teksten.
Denne sangen skrev jeg dagen før fyren slo opp med meg.
Så jeg orket ikke å høre på den på en god stund.
Jeg skrev "1 step forward, 3 steps back" i bilen
på vei til Salt Lake City med moren min.
Det er veldig utfordrende å elske noen som er så uforutsigbar.
Det skaper masse stress, og gjør deg veldig usikker.
Og det er veldig utmattende å måtte gå på tå rundt noen
som du egentlig bare ønsker bekreftelse, kjærlighet og støtte fra.
Du føler at du aldri kan slå deg til ro med følelsen
av å være elsket og akseptert.
13. juli 2020.
"Jeg tok lappen i dag, noe jeg har sett veldig fram til.
Hele familien ringte og gratulerte meg.
Jeg innså at noe av grunnen til at jeg ville ha lappen, var en gutt.
Det var leit å være for ung til å kjøre og besøke ham,
til å ha den friheten. Jeg tenkte han burde ha en jente med mer frihet.
Jeg føler grepet hans om meg slippe taket. Det er godt.
Men jeg klarer fortsatt ikke å falle for andre.
Jeg kan ikke engang se det for meg."
Jeg husker jeg tenkte at den var helt spesiell, i hvert fall for meg,
for jeg følte at den sangen beskrev kjærlighetssorg
på en måte jeg ikke hadde klart før.
Andre strofe er…
Og den strofen kan tolkes bokstavelig, jeg kjørte hjem til deg,
men jeg husker at jeg holdt på å forsone meg med
at når du elsker noen og tilbringer masse tid med dem,
så er det hos dem du føler deg hjemme.
Og jeg husker jeg hørte på sangen, selv før jeg ga den ut,
jeg hadde demoen på mobilen, og jeg hørte på den i bilen.
Og hver gang jeg hørte på den, sank hjertet mitt, for jeg…
Den beskrev så inderlig godt det jeg følte.
Det verste med å være forelsket er at man har noe å miste.
Venn & musiker
-Godt svar. -Jeg føler det alltid sånn.
I alle aspekter av livet mitt, selv i karrieren min tenker jeg:
"Jeg er så takknemlig for alt dette."
Men når man har noe fantastisk, er det skummelt, for man tenker:
"Hva om alt glipper for meg?"
Hvordan tar du noe som skjer i livet ditt, noe veldig bra eller intenst,
og forvandler det til en sang?
Jeg vet ikke. Låtskriverstilen og musikken min
blir iblant litt overveldende.
Men historiefortelling må ikke nødvendigvis komme fra sorg.
Noe jeg alltid prøver å fortelle meg selv.
Jeg er livredd for at om jeg ikke alltid er trist,
-vil jeg ikke kunne skrive bra sanger. -Hva vil inspirere deg da, liksom?
Jeg tror ikke jeg har hørt en sang som oppsummerer det bedre
enn "drivers license".
Og det bare kjennes så nært.
Takk.
På en god og smertefull måte.
Første opptak av drivers license
Jeg er fortsatt like uskyldig som da "drivers license" kom ut.
Jeg vet ikke. Kanskje jeg har blitt tøffere.
Jeg vet ikke. Jeg tror jeg fortsatt er den samme personen.
Jeg er fortsatt følsom og emosjonell og omsorgsfull, håper jeg.
Mye har skjedd, og det har snudd livet mitt på hodet.
Det er rart å tenke på det.
Men jeg tror jeg alltid vil skrive. Det er min måte å uttrykke meg på
og min måte å forstå verden på.
Ok. Her er det.
opptak drivers license
innspilling av musikkvideo
bandøving
drivers license fotoshoot
Syng!
Suksessen til "drivers license" endret alt.
Jeg gikk fra å synge den alene på rommet mitt eller i studio med Dan
til å fremføre den på store plattformer for første gang.
Det var kjempeintenst.
Å gi ut en sang som gjør suksess er helt fantastisk.
Men så sier alle: "Hva kommer nå? Kan du følge opp?"
Og du bare: "Jeg har jo nettopp gitt ut denne. Er ikke det nok?"
Snakket vi om å lage et album? Nevnte jeg det for deg?
-Nei. -Ikke?
Du snakket ikke med meg, du bare…
Jeg sa: "Vil du lage albumet mitt, Dan?"
Liksom: "Hei, vi skal lage et album."
Du ringte meg kjempestressa fra Salt Lake City en dag.
Og du sa: "Du må komme hit, nå."
Og jeg bare: "Ok, greit, la oss gjøre det."
Jeg sa til plateselskapet at jeg ville lage et album
uka etter at "drivers license" kom.
Jeg tenkte: "Fy søren, mange flere mennesker enn jeg trodde
kommer til å høre på musikken min. Og jeg vil gjøre dette riktig."
Jeg ringte dem. De var ikke overbeviste, men jeg var fast bestemt.
På dette albumet, og særlig på "deja vu",
er jeg besatt av
tanken på at alle forhold bare gjentar seg.
For jeg begynte å lære om kjærlighet og forhold for første gang.
Det slo meg: "Dette er ikke unikt, alt bare gjentar seg."
Da Dan og jeg skrev "deja vu",
ønsket vi å skrive en levende og særegen sang.
Og det oppnådde vi med "deja vu".
Særlig i versene, de maler virkelig et bilde.
Og jeg tror særegenhet og ekthet er de to viktigste tingene for meg i en sang.
Og det lærte jeg fra countrymusikk.
Countrysanger er alltid særegne og ekte,
og derfor kan de være så hjerteskjærende.
Om jeg skriver en sang, og den ikke har de tingene, blir jeg ikke fornøyd.
Egentlig hadde jeg ikke lyst til å gi ut denne sangen etter "drivers license".
Jeg syntes den var dårlig og tenkte at ingen ville like den.
Jeg ringte manageren min tre eller fire dager
før vi annonserte "deja vu" og sa: "La oss bare droppe det, jeg hater den."
Jeg liker sangen nå,
men "drivers license" ble jo veldig godt mottatt.
Tanken på å gi ut en ny sang, var ganske skummel.
"deja vu" var også helt annerledes enn "drivers license", på alle måter.
Det var så mye drama rundt "drivers license", og så mye hat.
Jeg tenkte at om jeg ga ut sangen,
så ville jeg spille på kjærlighetsdrama, slike trekantkonflikter
der jenter hater hverandre, og jeg ville ikke det.
Og jeg skriver aldri sanger med det utgangspunktet,
for det er ikke sånn for meg.
Jeg har laget så mye, men det er de samme notene.
I hodet mitt vil jeg alltid finne ting.
-Jeg må bare gjøre det. -Om det føles bedre…
Senior visepresident A&R
…så er jeg også sånn.
Hver gang jeg hører "drivers license", finner jeg en feil.
Og bla, bla, bla. Men den er faen meg størst i verden.
Alle elsker den, og ingen hører noe galt med den.
-Ja. -Så…
Ja.
PRESENTERER DEJA VU
Jeg tenkte mye på det at for å komme over et brudd,
må du tilgi personen som forårsaket smerten,
men du må også tilgi deg selv.
Jeg fant et lite dikt som jeg skrev i Notes-appen på mobilen min.
"Jeg elsket deg høyt, og jeg lot deg behandle meg sånn."
Jeg likte det, det griper deg,
så jeg gjorde det til første linje i sangen.
Prøv det.
Ok, la oss prøve.
Litt mer angst!
-Det klarer jeg. -Bli sint!
Du er sint akkurat nå.
Det er begått en forbrytelse, og du er både glad og trist.
Mange forvirrende følelser.
Jeg liker teksten. "Ett knust hjerte, fire blodige hender."
Begge to er å klandre.
Hjertesorg involverer to personer. Du får ikke hjertet knust
om du ikke setter deg i en sårbar posisjon.
Å skrive denne sangen hjalp meg å tilgi meg selv.
"good 4 you" er enda en sang jeg skrev på et innfall.
Jeg elsker måten sangen uttrykker sinne på,
heller morsom og bitende enn aggressiv og utagerende.
-Den er mer kraftfull uten de greiene. -Skal jeg fjerne det?
-Det er bedre uten. -Gjør det igjen.
Der.
-Bedre? -Ja, det er bedre.
Den er mer kraftfull uten de greiene.
Selv den lave der? Den lille demonen bak der.
-Ja. Ta ut demonen. -Liker du ikke demonen?
-Må ha det. -Der har vi sangen.
-Vi har Satan i sangen. -Ta den vekk.
La meg høre den.
Jeg tenkte tilbake på da jeg skrev "enough for you".
og jeg skrev den på soveromsgulvet mitt i Salt Lake City
mens jeg satt foran et stort speil og spilte gitar for meg selv,
noe som er komisk med tanke på temaene i sangen.
Men i den perioden følte jeg på en altoppslukende underlegenhet.
En underlegenhet du bare kjenner når du er dypt forelsket i noen.
Og det å føle at du ikke er bra nok for en
som betyr alt i hele verden for deg, det knuser deg fullstendig.
Men jeg liker hvordan sangen begynner,
på en veldig unnskyldende måte, og så blir den mer håpefull mot slutten.
-Hva er galt? -Det gjør meg trist. Jeg vet ikke.
Liker du det ikke?
-Jeg vet ikke. -Hva er det du ikke liker?
Den minner om alle de andre sangene på plata,
bare med andre ord.
Ok. Vil du ha elektrisk gitar?
-Vil det hjelpe? -Jeg vet ikke.
Ok.
Det var mot slutten av innspillingen av albumet.
Jeg husker at jeg hørte på sangen og tenkte:
"Alt er galt med den."
Og jeg elsker teksten og melodien, men jeg husker jeg tenkte:
"Gitaren er feil, jeg liker den ikke, jeg synger den dårlig…"
Alt hørtes feil ut.
Senior visepresident
Den burde vært mer emosjonell.
Om du ikke lytter veldig nøye til teksten, så får du ikke med deg innholdet.
Du overtenker det veldig.
-Enig. Den er veldig emosjonell. -Veldig.
Ja, det er den.
Den er emosjonell. Jeg blir trist hver gang jeg hører den.
Som barneskuespiller blir du konstant fortalt hvor bra du er,
du trenger ikke gjøre mye, men du får alltid ros.
Og helt fra veldig ung alder føltes det veldig demotiverende.
"De sier bare hva som helst."
Så for meg virket det motsatt, jeg begynte å tro at alt jeg gjorde, var dårlig.
Jeg ble min egen kritiker og tenkte alltid: "Du kan bedre."
Jeg var ikke åpen for skryt.
Jeg husker at jeg foretrakk faren min i den perioden,
for jeg følte at han var den eneste som var ærlig med meg.
Det var vanskelig å håndtere i så ung alder,
følelsen av at ingen ville si ifra om jeg gjorde noe feil.
Dan er også en sånn person for meg. Han er en i livet mitt
som sier ting rett ut. "Nei, dropp det. Jeg ville ikke gjort det."
Noe jeg setter pris på,
for mange bryr seg ikke nok til å være ærlig med deg. Ikke sant?
Det ligger omsorg og varme i å våge å hjelpe noen på den måten.
SOVENDE
PÅ HJØRNET I WINSLOW, ARIZONA
-Hva var det? -Aner ikke.
-Klar? -Jeg tror det.
Du har rett. Jeg liker ikke… Det må være…
"traitor" er en av sangene jeg har skrevet som jeg liker best.
Jeg liker setningen: "Du var ikke utro, men du svek meg."
Det er en treffende måte å beskrive den vonde følelsen av svik du kjenner
når en som sto deg nær, går videre.
LEDIGE ROM
Og noe av det vanskeligste ved å skrive sanger
er å dykke ned i slike vonde følelser.
Du kan ikke lyve til deg selv når du skriver en sang. Jeg kan ikke det.
Dan og jeg holder på å gå fra vettet.
5 dager før låtlisten til SOUR skal leveres
Hvorfor det?
Vi vil ha med én munter sang til på skiva.
Nei, vent litt. Det er ikke snakk om "vi".
Jeg vil ha…
Olivia vil ha én munter sang til på skiva.
-Og vi klarer ikke å velge hvilken. -Hva mener du?
Vi har gått gjennom noen sanger på Voice Memos-en min.
Se for deg å ha fem dager på å sette sammen skiva,
-og så ombestemmer du deg hver dag. -Ikke hver dag! Bare én munter sang til.
-Er det h eller… -Nei, det er b.
-Ja, det er b. -Ok.
La oss skrive en sang. Vi kan skrive en sang i dag.
-I hva? I… -I giss-moll.
-Hva er det? -Jeg vet ikke.
Det er kult.
-Hva? -Jeg spiller det inn før jeg glemmer det.
Veldig bra.
Veldig bra. Digger det.
Og her har du…
-Gøy. -Jeg digger det.
Ha en sang som heter "brutal".
Og hva om refrenget går… "Folk er slemme, verden er fæl."
Og så en verselinje…
Liksom: "Herregud, det er brutalt der ute."
-Den er bra. "Det er brutalt der ute." -Ja.
-Det er pønkete. -Ja, jeg liker det.
Jeg liker det. "Herregud, det er brutalt der ute."
Det er brutalt der ute.
"brutal", første opptak. Og det eneste.
Vi skrev denne i går.
Er det noe delay?
-Jeg hører ikke. -Hører du ikke? Å ja, for…
Prøv nå.
-Fint. -Bra nå?
-Jeg skal ete opp mikrofonen. -Et den opp!
Det er fire, hva?
Fire ganger. Kom igjen. Tre! Ni!
Det er en kjempebra sang, Dan. Jeg er glad vi laget den på et innfall.
Ja, man må kose seg, hva? Det er derfor vi er her.
-Ja. -Nei, det er ikke moro å lage musikk.
Særlig ikke vår musikk.
-Den er veldig alvorlig. -Deprimerende.
Jeg husker at jeg følte meg fanget
og liksom kastet ut i en situasjon som jeg ikke var forberedt på.
Alt skjedde så plutselig. Plutselig er alles øyne rettet mot deg,
og du tenker: "Var det dette jeg ville?"
Det store spørsmålet.
Jeg elsket "hvem er jeg om jeg ikke blir utnyttet"-tekstlinjen.
Jeg var veldig stresset for det da jeg skrev den.
Jeg tenkte: "Det er akkurat det jeg vil si."
Den tiden i livet mitt var veldig rar.
Jeg husker at jeg følte meg ensom.
Mojaveørkenen, California
Jeg ønsket meg en kjæreste.
Og det var en periode
der jeg leste alt folk skrev om meg på nettet eller i magasiner.
Og jeg var fortsatt rystet etter bruddet og alt dramaet som fulgte med det.
Vi holdt på å gjøre ferdig albumet.
Det skjedde så mye på én gang. Alt toppet seg.
"hope ur ok" var den siste jeg laget til skiva.
Jeg ville skrive en folkeviseaktig, historiefortellende sang
som avsluttet albumet med håp.
Selv oppi all hjertesorgen og smerten som jeg snakker om på albumet,
så fører et brudd også med seg håp, man begynner et nytt kapittel.
Jeg liker teksten. "Jeg håper han gjorde den dårlige hånden til en royal flush."
Jeg skrev sangen på soverommet eller stua,
og jeg gikk inn til faren min og spurte:
"Hva er den beste hånden man kan ha i poker?"
"Royal flush." "Perfekt. Det rimer med noe."
Så gikk jeg tilbake og skrev det inn i sangen.
Hva synes du om sangrekkefølgen?
La oss få inn denne, så snakker vi om det senere.
Men la oss ta noen steg.
Jeg vil bare ha "brutal" som første spor.
-Vil du det? -Ja.
-Da har jeg en jobb foran meg i helgen. -Jeg vet det.
Vent. Beklager, jeg var ikke klar.
Ok, jeg er klar.
Kult. Jeg synes… Kult. Veldig bra.
Jeg har… Vi gjør to tagninger, så snakker vi litt.
Greit.
Du må bli vant til å synge den i mik-en.
Vil du at klikket er høyere? Eller…
-Kan jeg få stemmen min høyere? -Stemmen din?
-Ja. Jeg er narsissist. -Jøsses. Vent litt.
Siste produksjonsdag SOUR 30. mars 2021
-Jeg tror vi har det, Dan! -Ja?
-Skal jeg skrive den ut? Er du fornøyd? -Ja.
Jeg er helt på gråten!
-Jeg er på gråten. Det er så merkelig. -For et trist øyeblikk.
Det er merkelig. Jeg har tilbrakt et år av livet mitt i dette studioet.
Jeg vet det. Det vil aldri bli det samme igjen.
Nei. Forhåpentligvis ikke.
Forhåpentligvis er jeg ikke like trist neste gang.
Det er en bittersøt følelse.
Ja. Veldig bittersøt.
Samme følelse som siste dagen på skolen.
Å gå gjennom så mye smerte og fortvilelse
og klare å forvandle det til noe du er stolt av,
noe andre kan ha glede av,
og som sprer aksept, positivitet og glede i verden,
det finnes ikke noe bedre.
Jeg føler meg takknemlig hver eneste dag for å ha fått den muligheten,
og jeg er stolt over meg selv, at jeg klarte det.
Jeg har vokst fem år på bare ett år.
Jeg er en helt annen person, på en god måte.
Jeg måtte lære meg å bli tykkhudet og å forsvare meg selv.
Jeg ønsket bare å fortelle folk hva som foregikk
i dypet av hjertet mitt og i hodet mitt, på en stolt måte.
Og det er veldig sterkt gjort, særlig for en ung kvinne.
Tekst: Marie Wisur Lofthus