Downloaded from YTS.MX
Hur ska jag beskriva det här kapitlet i mitt liv?
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jösses.
Den är på radio.
Du hör just nu på planetens hetaste låt.
"drivers license" av Olivia Rodrigo.
Den här veckan har varit mitt livs galnaste.
Du går sista året i high school och har just släppt din första singel?
Ja, första terminen på sista året.
Nu dör jag.
För alla er nytillkomna lyssnare har jag släppt en låt, "drivers license".
Det är min debut… vad heter det? Debutsingel?
Det är den första låten jag gjort som är från mitt perspektiv.
Den ligger etta i världen på alla streamingplattformar
och spräcker alla rekord.
Mitt liv förändrades i ett slag.
ÅRETS UNDERHÅLLARE
Mitt liv är så underligt…
Jag har flyttat hemifrån. Jag bor inte hos mina föräldrar.
Albumet är klart. Jag går snart ut skolan.
Så konstigt. Allting händer på en gång.
Hej, jag heter Olivia Rodrigo…
…och är från Kalifornien.
Jag vill sjunga en liten sång för mina vänner och min familj.
Nu börjar jag.
Salt Lake får mig att tänka på
de första dagarna då jag började skriva på Sour.
Jag älskar att skriva riktigt känsliga ballader.
Jag minns att jag skrev riktigt ångestfyllda låtar
om hur jag inte passade in i samhället.
Jag har alltid dragits till sån musik
som går djupt ner i det mänskliga psyket.
Jag tror att en låtskrivare har det bästa jobbet och hantverket.
Inget för samman människor
eller ger en sannare bild av känslor, som musik.
Stora delar av plattan skrevs mellan Salt Lake City och Los Angeles.
Det kunde vara kul att köra den vägen en sista gång.
Jag vill spela låtarna på platser som var så viktiga,
och besöka dem med gamla ögon, liksom.
Jag minns att jag lade ut låten "happier" online
och såg tillbaka på den: "Men Gud, låten är ju hemsk!"
"Jag fick inga likes, jag sjöng jättefult. Varför gjorde jag så?"
Men jag hade en känsla av att jag borde fortsätta.
Det var en nyttig känsla, för den låten förändrade allt.
Välkommen till GREEN RIVER
Det var det som gjorde att jag träffade Dan
för han hittade den och sa:
"Jösses, vilken fin låt. Vi borde jobba ihop."
Den första låt som vi producerade ihop var "happier."
JAG ÄLSKAR DIG SÄG DET TILL MIG
Sen gjorde jag resten av plattan med Dan.
Så där ja, nu är den på. Jag gjorde fel.
Jag tror inte den är på.
SOUR produktionssessioner mars 2021
Ja!
-Vad är det? -Den första låt vi gjorde ihop.
Musikproducent
Jag vill verkligen inte höra den.
Vad är det?
Ledsna Olivia. Jag var så ledsen!
Jösses, så ledsen jag var när jag skrev den låten.
-Herregud. -Du var ledsen.
Jag minns den dan, så ledsen jag var.
-Jaså? -Ja.
-Intressant. -Det var så länge sen.
Det var nästan ett år sen.
-Jag vet. -Galet.
Och jag har inte kommit över det än.
Den här relationen var som en hjärtesorg som inte tog slut.
Jag var liksom i en situation där jag måste få se honom.
Han var ihop med nån annan och det var förödande för mig.
Det kändes som om min värld dog varenda dag.
Ingen förstod hur jag kände eller förhöll sig till det.
När jag skrev en låt om precis hur jag kände
skapade jag liksom en vän åt mig.
"jealousy, jealousy" blev min andra låt på plattan.
Jag skrev den under en period
då jag var helt besatt av sociala medier på ett negativt sätt.
Jag avskydde som den fick mig att känna.
Jag kände mig jämt missförstådd.
Det är svårt för att…
Det får en att tänka på hur man vill bli sedd hela tiden.
Man vill att folk ser ens talang och skicklighet
och så är man, typ, 18.
Jag ville att folk skulle se mig som snygg, cool, rolig och så.
Om man tänker för mycket på det
blir man så lurad på själva livet
och det gör skada.
LE DU ÄR PÅ BILD
Jag sjunger ju falskt.
Gamla texter.
Det här skrev jag faktiskt dan innan killen gjorde slut med mig.
Jag minns att jag inte kunde höra den på ett tag.
Jag skrev den i bilen
på väg mot Salt Lake City med mamma.
Att älska nån som är så oberäknelig är en sån utmaning
och skapar sån ångest, och gör en så osäker.
Det är verkligen svårt att känna att man går på äggskal omkring nån
som man bara vill ha kärlek och stöd av.
Man kan aldrig vila i en känsla
av att vara älskad och accepterad.
13 juli 2020.
"Jag fick mitt körkort idag. En väldigt efterlängtad prestation.
Hela släkten ringde och grattade.
Jag insåg att skälet till att jag ville ha det så mycket
delvis var den här killen.
Det var hemskt att vara för ung för att åka till honom,
för ung för verklig frihet.
Han förtjänade en tjej med den friheten.
Hans grepp om mig har släppt mer och mer. Det är så skönt.
Fast jag är inte redo att bli kär på nytt.
Jag kan inte ens tänka mig det just nu."
Jag minns att jag tänkte att den hade nåt speciellt,
kanske bara för mig,
för den där låten fångade förtvivlan
på ett sätt som jag inte kunnat beskriva förut.
Andra versen går…
Den raden kan bokstavligen vara
att jag körde hem till dig eller nåt sånt.
Men då var jag faktiskt nöjd med det faktum
att ibland, när man älskar en person så mycket
och tillbringar så mycket tid med dem,
då känner man sig mest hemma med dem.
Jag minns att jag lyssnade på låten, fastän den inte var släppt än.
Jag hade den bara som demo på telefon och hörde den i bilen.
Varje gång den dök upp knöt det sig i magen
för den uttryckte…
…precis hur jag kände.
Det värsta med att vara kär är att man har nåt att förlora.
Vän & Musiker
-Det är ett jättebra svar. -Så känns det hela tiden.
I alla delar av mitt liv, och i karriären, tänker jag:
"Jösses, jag är så tacksam över allt som händer."
Men om man har nåt som är så fantastiskt
känns det läskigt.
"Tänk om det försvinner?"
Hur tar man nånting som händer i ens liv,
nåt bra eller riktigt intensivt…
Hur omformar man det till en låt?
Jag vet inte, för mig och min stil av låtskriveri och musik
är alltihop en smula överväldigande.
Ibland behöver väl en story inte nödvändigtvis
-komma ur en katastrof. -Nej.
Det försöker jag säga mig själv.
Jag är så rädd att om jag inte är jätteledsen i framtiden
-har jag ingen bra platta. -Vad inspirerar dig?
-Just det. -Jaha.
Jag har nog aldrig hört nån låt som fångar det bättre
än "drivers license."
Det känns som om du lever ut det.
Tack.
På ett bra och smärtsamt sätt.
Första tagningen av "drivers license"
Jag är nog lika oskyldig som då, när "drivers license" kom ut.
Jag vet inte. Jag kanske är lite tuffare nu.
Innerst inne är jag nog rätt mycket samma person.
Fortfarande känslig och omtänksam, hoppas jag.
Det har hänt så mycket som förändrat livet helt och hållet.
Underligt att tänka på det.
Jag kommer nog alltid att skriva låtar.
Det är min uttrycksform
och liksom mitt sätt att förstå världen.
Här är den.
spelar in "drivers license"
filmar videon till "drivers license"
rep med bandet
stillbildsfoto för "drivers license"
Sjung!
Framgången med "drivers license" förändrade allt.
Från att ha sjungit den i mitt rum eller med Dan i studion
framträdde jag i miljöer där insatserna var så höga.
Det var mycket intensivt.
Att ha en sån stor låt, få den utgiven och så,
Det känns fantastiskt.
Sen säger folk: "Vad kommer sen? Kan du följa upp?"
"Men, jisses, jag har ju just gjort det här!
Kan inte det räcka ett tag?"
Har vi pratat om att göra ett album tillsammans?
-Nej, det har du inte. -Inte?
Du har inte diskuterat det…
"Jag ska göra ett album. Vill du det?"
Du sa: "Vi ska göra ett album."
Du ringde, helstressad, från Salt Lake City en dag.
Och så sa du: "Du måste komma hit, nu."
"Okej, vi gör det", sa jag.
Jag ringde väl till bolaget och sa att jag ville göra ett album
en vecka efter "drivers license".
"Oj, det blir så himla mycket fler folk
som hör på min musik än jag trodde.
Och jag vill göra bra ifrån mig."
Jag ringde, men de sa: "Nja, det få vi väl se."
Men jag var så bestämd.
På den här plattan, och speciellt på "deja vu"
är jag helt besatt av och lite galen
av tanken på att relationer upprepas.
Jag lärde mig om förhållanden och kärlek för första gången.
Och jag tänkte: "Det är inget speciellt.
Det händer ju om och om igen."
När Dan och jag skrev "deja vu" ihop
ville vi skriva en låt som beskrev nåt specifikt.
Jag tyckte att "deja vu" åstadkom det.
Särskilt verserna målar upp en bild.
Att beskriva nåt speciellt, och äkthet,
är två av mina favoritingredienser.
Det har jag lärt mig från countrymusiken.
Countrylåtar är ofta specifika och autentiska
och det är väl därför de är så sorgliga.
Om jag skriver en låt som inte har de delarna
brukar jag inte gilla den.
För att vara helt uppriktig
ville jag inte släppa den här låten.
Jag tyckte låten var dålig.
Jag gillade den inte, ingen annan skulle gilla den.
Jag ringde min manager tre, fyra dagar
innan "deja vu" skulle släppas och sa:
"Skippa den, jag vill inte. Jag avskyr låten."
Nu gillar jag låten.
Men "drivers license" togs emot så väl.
Tanken på att komma med en låt till var rätt läskig.
"deja vu" var en helt annan låt än den första,
på alla sätt.
Det fanns så mycket dramatik i "drivers license" och så mycket hat.
Jag tänkte att den här låten
var som att jag spelade med i en sorts kärlekstriangel.
Typ, "nu hatar vi andra tjejer", och det ville jag inte.
Jag vill inte skriva några låtar ur det perspektivet.
Det är nåt som jag inte känner.
Jag har gjort många anteckningar. Det är samma sak.
Det finns i huvudet bara. Jag hittar alltid nåt.
-Jag måste göra det helt enkelt. -Om du mår bättre av det…
På telefon: Matt Morris, VD, A&R, Interscope
-…är jag likadan. -Ja.
Jämt när jag hör "drivers license" tänker jag: "Nej, jag skulle ha gjort så!"
Bla, bla. Men det är världens största låt.
-Ja. -Alla älskar den,
och ingen hör nåt fel på den.
-Ja. -Så att…
Ja.
Jag tänkte så mycket på att om man vill komma över ett brustet hjärta
måste man nog förlåta den som skadade dig
men en stor del är att även förlåta sig själv.
Jag hittade en liten dikt som jag skrev i telefonen.
"Jag älskade dig så mycket, att jag lät dig göra mig detta."
Det gillade jag, det tog verkligen tag.
Det blev låtens första versrad.
Du måste testa det.
Okej, nu kör vi.
Lite mera kraft!
-Det kan jag. -Bli arg!
Du är ju arg nu.
Ett brott har begåtts och du är både glad och ledsen över det.
En känslostorm.
Jag gillar verkligen texten i "Ett brustet hjärta, fyra blodiga händer."
Skulden slår ju åt båda hållen.
Ett krossat hjärta slår åt två håll. Ingen får ett krossat hjärta
utan att ge sig in i det hela.
När jag skrev låten var det för att förlåta mig själv.
"good 4 you" är en annan låt som jag skrev på impuls.
Jag gillar att den här låten uttrycker vrede och småaktighet
på ett roligare sätt och med glimten i ögat
snarare än aggressivt och elakt.
Det ger större genomslag utan sånt på den.
Ska vi ta bort det?
-Den är bättre utan. -Kan du göra om det?
Den där.
-Hjälper det? -Ja, det gör det.
Det ger större genomslag utan det.
Till och med den lägre? Den lille demonen som jag har.
-Jag gillar inte demonen. -Inte?
-Vi måste ha den. -Jag älskar den.
-Vi har med satan i låten. -Ta bort det.
Låt mig höra den utan.
Jag skrev ju låten "enough for you",
och satt faktiskt på golvet i mitt rum i Salt Lake City,
och tittade in i en stor spegel.
Jag hade gitarren och spelade för mig själv
vilket är rätt kul om man tänker på låtens tema.
Fast, just då
kände jag mig så totalt mindervärdig.
Ett mindervärde som uppstår
när man är riktigt kär i nån.
Och man känner att man inte duger åt den
som är ens hela värld. Det är så förödande.
Men jag gillar att låten liksom börjar
på det här självutplånande sättet
och blir lite hoppfullare mot slutet.
-Vad är det? -Jag är så ledsen. Vet inte.
Gillar du den inte heller?
-Vet inte. -Vad gillar du inte med den?
Den är så lik alla de andra låtarna på plattan,
bara med andra ord.
Okej, vill du ha elgitarren?
Hjälper det?
Jag vet inte.
Okej.
Det här var mot slutet av produktionsprocessen.
Jag minns bara att jag hörde låten och tänkte
"Allt är fel med det här."
Jag älskar låtens text och melodi
men jag minns att jag tänkte:
"Gitarren låter inte rätt. Den håller inte tempo.
Jag gillar det inte. Jag sjunger inte bra…"
Det var så mycket fel på den i mitt huvud.
Jag vill ha det mer känslomässigt.
Om man inte noga lyssnar på texten
förstår man inte vad som är på gång.
Jag tror du överreagerar som en tokig.
-Ja, den är så känslosam. -Galet mycket.
Seriöst.
Den är så känslosam, jag blir knäckt varje gång jag hör den.
Som barnskådespelare
där man ständigt får höra att allt man gör är fantastiskt
gör man det minsta möjliga, när de säger: "Du är en stjärna!"
Jag blev desillusionerad av det
från väldigt unga år.
"De säger precis vad som helst", tänkte jag.
Och så drog jag iväg till spektrats andra sida.
Jag började tycka att allt jag gjorde var dåligt.
Jag blev min egen kritiker och tänkte:
"Nej, du kan bättre. Alltid lite bättre."
Accepterade inte när nån sa att jag hade gjort nåt bra.
Jag minns att jag ville vara med min pappa då,
för han var den ende som sa sanningen till mig,
och det var svårt att hantera som liten,
att man inte kunde lita på nån
och ingen sa till en om man sabbade nåt.
Sån är Dan för mig också.
Dan är den i mitt liv
som säger, utan att blygas:
"Nej, gör inte så. Det skulle inte jag, om jag var du."
Det uppskattar jag verkligen,
för inte många människor bryr sig om att vara ärliga.
Fattar du?
Det finns en nivå av vänlighet och omsorg
som hänger ihop med modet att hjälpa nån på det sättet.
SOVER
PÅ HÖRNET WINSLOW, ARIZONA
Vad var det?
Ingen aning.
-Är du klar? -Jag tror det.
Du har nog rätt, jag gillar inte…
Det måste finnas…
"traitor" är en av de bästa låtar jag har skrivit.
Jag gillar texten:
"Du var inte otrogen men du förrådde mig."
Det är ett verkligt exakt sätt att uttrycka
den otroliga smärtan man känner
när nån man känner går vidare så fort.
Det svåraste med att skriva låtar
är att dyka ner i de där svarta känslorna.
Man kan nog inte ljuga för sig själv när man skriver en låt.
Det är svårt för mig.
Dan och jag blir som tokiga.
Fem dar innanspårlistan ska vara klar mars 2021
Vadå för?
Vi vill lägga till en positivare låt.
Vänta nu lite här. Det är inte "vi" som pratar.
Jag vill ha en positivare…
Olivia vill ha med en positivare låt.
Och vi kan inte bestämma vilken.
Hur menar du?
Vi har ju bara gått igenom låtar från Voice Memo-appen.
Hur är det att ha fem dar på sig att välja låtlistan
och man ändrar sig varenda dag?
Inte varje dag! Jag ville alltid ha med en gladare låt.
Är det ett B eller…
-Driver's license… -Nej, B-dur.
-Ja, B-dur. -Okej.
Borde vi inte skriva en låt idag? Jo, det borde vi.
-I vadå? -I G-moll.
-Vad är det? -Jag vet inte.
Rätt coolt.
-Vadå? -Jag spelar in så jag inte glömmer.
Så bra.
Så jättebra, Dan. Jag älskar det.
Sen har du här…
-Rätt kul. -Det gillar jag.
En låt som heter "brutal" vore kul.
Tänk om hooken är…
Verserna går i stil med "Folk är onda, världen är elak".
Och sen är hooken…
"Gud, vad det är brutalt här."
-Det gillar jag. "Det är brutalt här". -Gillar du det?
Det är rätt punkigt.
Visst. Jag gillar det.
-Okej. -Jag gillar det!
Gud, vad det är brutalt här!
"brutal", tagning 1. Den enda tagningen.
Det här skrev vi igår.
Är det tekniska bra?
-Jag är så… Jag hör inget. -Inte? Nähä, för…
Prova nu.
-Bra. -Är det coolt?
Jag tänker sluka micken.
Sluka den.
Det är fyra, va?
Fyra takter. Nu kör vi: Tre. Nio!
Det är en sån bra låt, Dan. Så kul att vi gjorde det på ren impuls.
-Ja, man ska ha kul, väl? -Jo.
Det är därför vi är här.
-Ja. -Det är aldrig kul att göra musik.
Speciellt inte vår musik.
-Den är så allvarlig. -Deprimerande.
Jag minns att jag kände mig som en fånge.
Och liksom inslängd i en situation jag inte var beredd på.
Det hände över en natt.
Plötsligt kollar alla på en,
och jag tänkte: "Vill jag verkligen ha allt det här?"
Det är den stora frågan.
Jag gillade raden "Vem är jag om inte utnyttjad?"
Jag kände mig så arg när jag skrev den.
"Precis det ville jag säga", tänkte jag.
Det var en underlig period i mitt liv.
Jag kände mig rätt ensam.
Jag längtade så efter en pojkvän.
Det var vid en tidpunkt
när jag liksom såg igenom
vad folk sa åt mig, online och i tryck.
Jag led fortfarande av hjärtesorgen
och hela dramat som den drog med sig.
Vi skulle slutföra albumet.
Det hände så mycket.
Allt nådde sin kulmen.
brutal med Blu DeTiger och Towa Bird
"hope ur ok" blev albumets sista låt.
Jag ville skriva en folklig, trallvänlig, berättande sång
som avslutade plattan på ett hoppfullt sätt.
Mitt i all hjärtesorg och smärta
som jag pratade om på plattan
finns det så mycket hopp i att avsluta en relation
och påbörja ett nytt kapitel.
Här är några favoritrader:
"Jag hoppas att han tog sin taskiga giv och fick en royal flush."
Den skrev jag på mitt rum, i vardagsrummet, eller nåt sånt.
Jag gick in i rummet där pappa var och sa:
"Vilken är den bästa hand man kan få i poker?"
"Royal Flush", sa han. "Fint, det kan man rimma på."
Jag gick tillbaka och skrev in det.
Vad tycker du om låtlistan?
Vi spelar in nu och pratar sen.
-Jag har många idéer. -Okej.
Men nu tar vi några steg.
Jag vill ha "brutal" som första spår.
-Jaså? -Ja, det vill jag.
Ja, då vet jag vad jag gör den här helgen.
Jag vet.
Vänta. Jag var inte beredd.
Nu är jag beredd.
Coolt, tror jag. Det är jättebra.
Vi gör två tagningar och sen tänker vi efter.
Okej.
Vänj dig vid att sjunga i micken.
Vill du ha klicket högre? Är det okej att…
-Kan jag få min röst högre? -Din röst högre?
Ja. Jag är ju narcissist.
Jösses, vänta lite.
Slutproduktion av SOUR 30 mars, 2021
-Vi har nog satt den, Dan! -Jaså?
Ska jag trycka den?
-Ja. -Känns det bra?
Nu tjuter jag!
-Jag tjuter. -Så sorgligt.
-Det är så sorgligt. -Så underligt.
Jag har varit i studion i ett helt år av mitt liv.
Jag vet. Inget blir nånsin som förut.
Förhoppningsvis inte.
Hoppas nästa platta inte blir så sorgsen.
Det är en bitterljuv känsla.
Jag vet, bitterljuv.
Det känns som en skolavslutning.
Att börja från en plats som var plågsam och tung,
och göra det till nåt som man kan vara stolt över,
och som andra kan njuta av,
och som tillför acceptans, ljus och glädje i världen…
Det finns inget bättre än det.
Det går inte en dag
utan att jag är tacksam för den chansen,
och jag är stolt över mig själv att jag gjorde det.
Jag har växt minst fem år på ett enda.
Jag är en så annorlunda person nu, på ett bra sätt.
Jag lärde mig att inte vara så lättsårad, och hur man ställer upp för sig själv.
Jag ville bara berätta vad som pågick
i djupet av mitt hjärta och i mina tankar,
på ett sätt som gav mig stolthet.
Som ung kvinna känns det så mäktigt.
Undertexter: Eva Söderqvist