Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PODLE SKUTEČNÉ UDÁLOSTI
Zé!
Co je?
Pojď sem.
Co je?
Kde jsi, zlato?
Už jdu!
Povídej.
Tak spusť.
Palomo, jestli chci zítra do práce, musím ten skútr opravit.
Jsem s tebou moc šťastná, Zé.
Takhle...
když nic nemusíme...
a jsme doma.
Je mi tak moc hezky.
Kéž by to nikdy neskončilo.
- Víš, na co jsem si vzpomněla? - Na co?
Jak jsme nosívaly bílá prostěradla.
- Bože, to si taky pamatuju. - Hrozně jsme se chtěly vdávat.
Co to děláš?
Prý když na nevěstin závoj napíšeš svoje jméno,
tak se taky vdáš.
Tak tam napiš i moje jméno.
Co prosím, Palomo?
Ty a svatba? V kostele?
To svět neviděl.
Bože můj.
Církev vás srdečně vítá
a sdílí vaši velkou radost.
A před Bohem oslavuje tuto lásku,
která bude trvat navěky.
Co Bůh spojil, člověk nerozlučuj.
Tak cos dneska u mámy Marie dělala, broučku?
Hodně jsme si hrály a Maria mi udělala kuskus.
No teda, proč jsi to neřekla dřív?
Kdybych to věděla, uvařila bych.
To neva, mně kuskus chutná.
Palomo, dnes jsem viděl jeden skútr,
byl skoro jako nový. Určitě by šel koupit za dvojku.
Fakt?
Jenifer, pojď sem, beruško.
- A přines si polštářek. - Tak jo.
Pojď, broučku.
Hádej, jaký ti máma udělá účes?
Princeznovský.
Uhodlas to.
Tak co?
Bože!
Reginaldo, ty blbe!
Nevezeš dobytek, ty hňupe jeden!
Můj oběd.
Ten je můj.
Z toho poskakování mě bolí kozy.
Řídí jako magor.
Už s tebou nikdy nepojedu!
Už nikdy víc!
Už s tebou nepojedu!
- Najdu si jiného řidiče. - Já taky.
A šaty?
Ušila je moje teta.
S takovou tou krajkou ze Ceará.
Byly krátké, dlouhé se mi nikdy nelíbily.
Vážně?
Ještě teď si pamatuju jméno toho faráře.
Acácio.
Blbec jeden.
Na svoje otázky si odpovídal sám.
Berete si...? Ano.
Byla to moc hezká svatba.
Taková nóbl.
Palomo, zlato.
Ukaž mi to.
Stejný účes měla nevěsta.
Nádhera.
Účesy bohatých na hlavách chudých.
Bastiano, přinesla jsem nůžky, můžu tě ostříhat.
- Jdem na to? - Kašli na to.
Odstávají mi uši. Bože.
Tak, kočko, ostříháme tě.
Krátké vlasy a víra v Boha. Jen tak se to horko dá zvládnout.
Když jsme u té víry, už ses rozhodla, jestli na tu pouť pojedeš?
Moje srdce chce,
ale musím na to našetřit.
Ten skútr je celkem drahý.
Šetříte si už dlouho.
Kdybyste věděly, jak je vám pak hezky,
šly byste do toho taky.
Palomu chápu, ta si šetří na skútr,
ale tobě, Bastiano, chybí víra, ne prachy.
Nechcete už změnit téma?
Pořád jenom samá pouť.
Hele, spadlo mango.
- Mango miluju. - Je moc dobré.
Na zítřejší mangový džus.
A teď promluví kněz.
Teď se kněz vrátí.
A tady je Jenifeřina postýlka.
Jak to, že může do kostela s růžovými vlasy?
- Je moc hezká. - Spadla!
Nic se nestalo.
Nádherná nevěsta.
Tak nádherná,
že byla jak z jiného světa.
A na tu svatbu přišlo tolik lidí!
Někteří byli vyšňoření,
jiní zase spíš elegantní.
Někteří byli neupravení
a jiní vyčnívali.
A víla kmotřička jim svými třpytícími se křídly
svazek požehnala.
Měli dort,
kuskus s vejci...
A po svatbě se ti dva sebrali
a odjeli na líbánky.
Přímo sem.
A pak, zničehonic...
se objevily dvě židle a oni se posadili na pláž.
A na moře svítil měsíc.
A žili šťastně až do smrti.
Raz, dva, tři!
- Povedla se? - Sluší vám to tam.
Ale... Ta se mi nelíbí.
Ještě jednou.
Teď budu mořská panna a ty dinosaurus.
- Nechci, aby si hrála s cizími dětmi. - To ne.
Co je to vlastně za holčičku?
Je tu s tamhletím párem.
Nechci, aby si s ní Ana Júlia hrála.
- Tak si ji zavolej. - Ano Júlie, pojď sem!
No pojď.
Hned!
Jsou fakt divní. Co to je za lidi?
Nevím, vidím je poprvé.
Nechci, aby sis hrála s tou holčičkou.
Zůstaneš tady. Nemáš hlad?
Měly bychom říct majiteli bazénu, ať sem tyhle lidi nepouští.
Jo, naprosto souhlasím.
Broučku, tam nemůžeš. Zůstaň tu.
Beruško?
Chceš si hrát?
Zé?
Co kdybychom se vzali?
Cos říkala?
No...
Chtěla bych svatbu v kostele.
V bílých šatech
se závojem
a věnečkem.
Ráda bych, aby Bůh požehnal našemu domovu.
Co tím chceš říct?
Ten kněz se mi pořád díval do očí.
A říkal takové hezké věci.
Když se na mě podíval, bylo to, jako by mi říkal:
"Palomo,
měla by ses vdát v kostele."
Měla jsem z toho na krajíčku.
A když si vyměnili sliby,
podíval se na mě a řekl:
"Co Bůh spojil, člověk nerozlučuj."
Zbláznila ses, Palomo?
Já? Ne.
Tak jdi spát a do rána na to zapomeneš.
Promiňte, otče.
Ahoj, Palomo.
Povídej.
Posaď se.
Co tě sem přivádí?
Tak spusť.
Otče...
Vím, jak jste na všechny své ovečky hodný.
Všichni si o vás myslí jen to nejhezčí.
Neodsloužil byste svatbu zdarma?
Samozřejmě.
Tohle je dům Boží, ne obchod.
Tou nevěstou jsem já, otče.
Ráda bych se vdala a byla skrze vás požehnána Bohem.
Podle Božího přirozeného zákona
jsme byli stvořeni mužem a ženou,
vzájemně se doplňujeme
a plodíme potomky.
O tomto zákoně církev rozhodla už před tisíci lety.
Dnes je spousta věcí jinak.
Svět je jiný.
Církev se ale nezměnila.
Myslíš to upřímně,
ale obávám se, že zákon nezměním.
Nejsem papež.
Jen papež ho může změnit.
Co to jako dělá? Bože. Zatracená práce.
No ty vole.
To vy hledáte řidiče?
- Jo. Kolik za cestu? - Tři realy.
Ten druhej si řekl o dva.
Tak jo, tak dva.
- Jedeš, Bastiano? - Jo.
- A ty, Palomo? - Jo, Zé nepřijede.
Kdo chce svézt? Mám Chevy D20.
Hej, nechcete se svézt D20?
Jen za dva realy.
Pane Ivanildo,
za tu pouť si jiní chlapi účtují 50 realů
a to mají lepší vozítka.
Čtyřicet a je to.
Paní Isabel, tohle není charita.
Měla by být.
Být vámi, tak bych to vzala.
Ta je na smlouvání mistr, v mžiku si najde jiného řidiče.
Čtyřicet realů a tečka.
Za co se tam budete přimlouvat?
Za lepší plat, hochu.
Život není snadný.
To není.
Snadné to nemá nikdo. Život je pes.
Vůbec netuším, jak začít.
Tak popřemýšlej.
Napiš tohle.
"Drahý pane papeži,
jmenuji se Paloma.
Žiju a pracuju na plantáži v Saloá.
Občas si i vydělávám jako kadeřnice.
Zpomal, děvče. Nejsem psací stroj.
Bydlím se svým mužem Zém.
Vychováváme spolu moji dceru Jenifer,
ten nejkrásnější dárek, co mi Bůh kdy dal.
Narodila jsem se jako muž, ale jsem žena.
Všichni to tady o mně vědí.
V životě jsem nadělala spoustu chyb.
Ale co jsem poznala Zého,
žiju řádný a klidný život jako každá jiná žena.
Považuju se za dítě Boží.
Jsem pokřtěná,
měla jsem první svaté přijímání,
biřmování...
A teď si chci splnit svůj největší sen.
Svatbu v kostele.
A vím, že jste jediný, kdo to může povolit.
A proto vám píšu.
Abyste dal otci Joãu Manuelovi svolení
odsloužit můj svatební obřad.
To bych byla...
tou nejšťastnější ženou široko daleko.
Nenapadlo by mě, že jednou napíšu dopis papežovi.
Dojalo mě to.
A ty se vdáš na každý pád
a ukážeš místním, že jsi vdaná paní.
Žádný papež tě nesmí odmítnout.
Jestli jo, tak hanba mu, že?
Copak, zlato?
Máma měla mrtvičku.
Leží v nemocnici.
Co budeš dělat?
Pojedu do Ouricuri a postarám se o ni.
Na klinice jsem už řekla, že si teď vezmu chvíli volno.
Jenifer tam se mnou být nemůže.
Zlatíčko,
nedělej si starosti, ano?
Já se o ni postarám.
Dobře.
A pomodli se za mámu, ano?
Pomodlím.
Hele, to je ona.
Co je to za binec, Rikely?
Včera se vyplácel důchod.
Přijdu pro ni hned, jak skončím v práci, jo?
Jasně, v pátek máme otevřeno dýl.
- Pusu! - Tak jo.
- Čau. - Kdyby měla hlad, v batohu má jídlo.
- Tak jo. Gaivoto! - Už jdu.
Teta si s tebou bude za chvilku hrát, jo? Běž s Gaivotou.
A co pusa? No tak pojď.
- Dej jí džusík. - Tak si jdeme hrát s panenkami.
S panenkama ne.
- Kdes byla? - Pomoz mi s tím, Isabel.
Hej, Ridsone! Vyřiď Palomě, ať sem přijde!
Jsi hrozně pomalá.
Víš to, že jo?
My jsme totiž ještě nikdy
někoho, jako jsi ty, nenajali.
A i tak sem chodíváš pozdě, Palomo.
Ber to jako varování. Takže bacha.
Musela jsem něco vyřešit s dcerou.
Se svojí dcerou? Jasně.
- Už se to nestane. - Tak zpátky do práce.
Díky, pane Ivanildo.
Řeknu to ostatním a pak sem přijdu, jo?
Čtyřicet za jednoho, že?
Jo. Ale rychle, ať si to nerozmyslím.
Bože chraň.
- Ahoj, Palomo! - Ahoj.
Pojď dopředu, tady je to lepší.
Díkybohu, tak jsi přišel,
za chvilku tu bude frmol.
Přines její věci.
Tady je to snad čím dál hnusnější.
Vůbec nechápu, jak ji tu může Paloma nechávat.
Polib si.
Gaivoto, dojdi pro Jenifer, prosím.
Jenifer, beruško, tatínek je tady.
Zavři oči a otevři je, až ti Zé řekne.
Zaplať, hned! Moc dobře víš, že vím, kde bydlíš.
Vím, že jsi ženatý, jasný?
Tvoji ženu znám. Trhni si!
Jdeme.
- Ahoj, Jenifer. - Čau.
Bude to nadlouho?
Motor se musí zchladit. Je přehřátý.
Zrovna když už mám takové zpoždění.
Ahoj, broučku.
Ahoj.
Nechalas dceru v bordelu.
No tak, zlato.
Rikely je jediná, na koho se můžu obrátit.
Zítra se zeptám Marie, jestli by si ji nevzala.
Takhle už to dál nejde.
Broučku, co kdybys byla chvíli s Marií v Ouricuri?
Můžu si vzít panenku?
Můžeš si jich vzít, kolik chceš.
Klidně si můžeš vzít celý pokojíček.
Tak jo.
A ještě něco.
Zítra má maminka volno
a vezme tě na tvé nejoblíbenější místo v Saloá.
Bože.
A co ty, krasavče?
Nechceš s námi zítra na koupák?
Nemůžu.
Musím do práce.
Čekal jsem, až přijedeš domů. Musím vzít mámu do chrámu.
Tak jo.
Vrať se brzo, ano?
Kde je Zé?
Jak jsem ti říkala, že mu máš říkat?
Táta.
- Vrátí se později. - Tak jo.
Můžu spát u tebe?
Samozřejmě, broučku.
Nepomodlíme se nejdřív?
Tak jo.
Andělíčku, můj strážníčku,
opatruj mi mou dušičku. Opatruj ji ve dne v noci
od zlého a od zlé moci.
Duši, tělo opatruj,
andělíčku, strážce můj. Amen.
Ve jménu Otce, Syna a Ducha svatého.
Amen.
Moje láska se mi vrátila.
Víš, kolik je?
Moje láska se mi vrátila.
Ztiš se trochu, už spí.
Moje láska se mi vrátila.
Kdes byl?
V chrámu.
Máme ještě pivo?
Přinesu.
Zatancuj si se mnou.
No tak.
Napij se.
Zatančíme si?
Napij se ještě.
Zavolala mi.
Moje láska se mi vrátila.
... se mi vrátila.
No tak.
Pij.
Co ti je?
Nic.
Je toho na mě moc.
Chybí mi Jenifer.
Nechala jsem ji u Marie, ale pořád se mi stýská.
S dětmi jsou jenom problémy.
Pojedeš teda na tu pouť?
Ty nechceš svatého o něco poprosit, Palomo?
Jo, něco by se našlo.
- Fakt? Tak to pojedeme. - Dobře.
Ahoj, Ivanildo.
Máš ještě volné místo na pouť?
Pro tebe vždycky, kotě.
Budu dělat, že jsem to neslyšela.
Tak, poutníku, můžeme?
- Jo. Ivanildo, tohle je můj Zé. - Zdarec.
- Dobrý? - Jo.
- Super. - Pojď mi dát pusu.
- Pojď sem. - No vstávej.
No jo.
Já tam toho svatého o něco poprosím, jo?
Ale neřeknu ti o co.
Buď hodný.
Jasně.
Přijela jsem do Juazeira
za naší panenkou svatou,
za panáčkem Ciçem Romãem,
aby mě každý den ochraňovali.
Ty nepůjdeš do kostela, Palomo?
Já tam půjdu, když už jsem tady.
Dobrý den, kolik stojí tohle?
- Patnáct realů. - Patnáct?
Nechcete mi dát slevu?
Hele, tady to mají taky.
- Jasně. - Zbrusu nové.
A co ty?
Kdysi jsem tu bydlela.
Mám tu pár kámošek.
Ráda bych je navštívila.
To máš pro dceru?
Jo.
- Kolik jí je? - Šest.
A co ty? Máš nějaké děti?
Holčičku.
Jak se jmenuje?
Rayana.
Kolik jí je?
Teď jí je sedm.
Co ty tady?
Chci tu složit slib.
Mně?
Tobě ne, ty svatá nejsi.
Jsem ze všech nejsvětější.
- Tak jak to tu teď vypadá? - Skvěle.
Přestěhuj se sem, seženu ti práci v kadeřnictví.
- To myslíš vážně? - Jo.
- Fakt bys to domluvila? - Fakt!
To jsem vždycky chtěla.
Ale moje srdce je v Saloá.
Tak srdce, Palomo?
Přesně tak.
My dvě jsme si něco zadivočily, a ty mi tu mluvíš o srdci?
Mě neoblbneš.
Lidi se mění.
A ty ses změnila?
Jo.
Tamhleten sexy chlápek ze mě nespustí oči.
Sexy chlápek?
Ten je mi někde. Já chci potlesk!
Můžu ti ukrást cígo?
Jen klid.
Zpomal.
Klid!
Jsi nádherná.
Hrozně moc.
Chtěla bych už jet.
Obdivuju ty, kteří věří,
kteří bojují za své sny.
Ale bohužel...
papež tu tvoji svatbu neschválil.
Já...
Nic s tím nenadělám.
Papež je zodpovědný za všechno Boží zde na Zemi.
Já jsem ale dítě Boží, otče.
Copak?
Nic.
Jenom mi chybí Jenifer.
Kdo to je?
Zpráva pro Palomu.
Od koho?
Od kněze.
Pojď dál.
Otec João mě poprosil, ať vám to přinesu.
Přečteš mi to?
"Otec Luiz Gonzaga
ti ten tvůj sen splní.
Najdeš ho na farmě Estrela."
Kde?
Na farmě Estrela.
Přečteš to znova?
Dostanu dýško?
Něco ti dám. Tak čti.
"Otec Luiz Gonzaga ti ten tvůj sen splní.
Najdeš ho na farmě Estrela."
Půjdeš tam se mnou?
Ne.
Prosím, zlato.
Chceš to ty, tak jdi sama.
Co budeš dělat ty?
Budu na tebe tamhle čekat.
Vy jste měla fakt velkou žízeň, co?
To jo.
Našli jste to tu v pohodě?
Je to tu trochu zastrčené.
To jo.
Chcete s ním mluvit osobně?
Ano.
O čem?
O svatbě.
Jo, svatby, to je jeho.
Nechce ten váš kámoš dovnitř?
Dneska to slunce fakt pálí.
To není kamarád.
Ale manžel.
- Opravdu? - Ano.
- Dáte si? - Ne, díky.
A co váš manžel?
Kdy přijde?
Přijede brzy.
Vy jste opravdový kněz?
Můj slib mi nikdo nevezme.
Přinesla bys mi prosím skleničku vody?
Jsem připoután k Ježíši.
Založili jsme Novou církev vnitrozemí.
- Dáte si taky? - Ne.
Všichni jsou u nás vítáni. Všichni jsou si rovni.
Ale povězte,
jak můžu pomoct vám?
Já...
bych ráda, kdybyste mě oddal se Zém.
Tak ho přiveďte.
A přineste prsteny, ať je posvětím, svatba proběhne teď.
Ano, prosím.
Jenže otče,
já se nechci vdát uprostřed ničeho.
Chci svatbu doma, v Saloá.
Žádná farnost nás tam nebude chtít.
Rozumíte tomu?
Co když nějaké místo seženu?
Ne, je to daleko.
Jak tam dostaneme ten oltář a svaté?
To by bylo drahé.
Kde na to seženeme prachy?
Nechci o tom ani slyšet. Já chci hlavně nový skútr.
Ukaž mi někoho, kdo nepotřebuje sen.
- Já se ženit nechci. - Ale budeš, zlato.
Jestli si mě nevezmeš, přijdeš o mě.
- Neožením se. - Ale jo.
Jedem.
- Sedíš? - Jo.
Hezoune.
- Ženit se nebudu. - Budeš.
Budeme se brát!
- Kolik stojí tyhle? - 450.
Ježíši.
Vždyť si je chce půjčit, ne koupit, bože.
Ty šaty se mi fakt líbí.
Abyste věděly,
vdávala se v nich dcera starosty v Garanhunsu.
Pro vás tu mám něco levnějšího.
Třeba tyhle kávové s krajkou
nebo růžové s paličkovanou krajkou
nebo tyhle tělové s perlami.
Všechny tyhle jsou za 150.
Jsem její družička.
A vy tu máte jenom samé hadry, nic mi nesedí.
Rikely, myslíš, že si budu moct dovolit šaty?
Klid, nějak se to zaplatí.
Zé mě zabije, až tu cenu zjistí.
Půjčila sis je snad za svoje, ne?
Mám to celé naplánované.
Dort, cukroví, dobrůtky, pivko...
Líbánky jsou ale na mě.
Jeden můj kámoš má domek na ostrově Itamaracá.
- Nech to na mně. - Jsi nejlepší.
Koukej na ně!
Co to má být? Hele!
- Něco pro tebe mám. - To snad ne, Rikely.
No jo.
Tos ukradla v tom obchodě?
Neukradla, půjčila.
Po svatbě jim to vrátíme.
Hochu, koukej na to.
Palomo?
Dneska jsem za nevěstu já.
Tvůj den přijde, ale teď jsem na řadě já.
Hej, Milto, co to má jako být?
Udělej s nima něco!
Miltinho!
Udělej něco!
Pojďme odsud, Rikely.
Vraťme se do Saloá.
Na co to sakra čumíš?
Musím na záchod.
Tak rychle, pak hned vyjedeme, jo?
Co je?
Co to děláš?
Pusť mě!
Nech mě být!
- Vy jste rodina? - Ano.
Posvěť se jméno tvé.
Přijď království tvé.
Buď vůle tvá
jako v nebi, tak i na zemi.
Modlím se k otci Ciçovi,
k Yemanjá a svatému Jiřímu
a ke všem svatým. Opatrujte Rikelyinu duši,
ať je, kde je. Amen.
A pak jsme se začaly rvát o náušnici.
Vlepila jsem jí a ona mi jednu vlepila zpátky.
Skoro mi zlomila zub.
To by mě nikdy nenapadlo.
Tyhle měla na sobě, když jsme se poznaly.
Moc jí to slušelo.
Když umřela,
měla na sobě tento závoj.
Ta zlodějka ho jen tak ukradla.
Bude na svatbě se mnou.
Pořád se chceš vdávat?
Teď ještě víc.
A Rikely tam bude se mnou.
Palomo, přestaň, už mě nečeš.
Svatba se blíží, Isabel, musím cvičit.
Mně se to nelíbí. Lidi si ze mě na ulici utahovali.
A cos čekala?
Pozveš na svatbu kámoše?
Chlapi ze stavby jsou mimo město.
Nemám koho pozvat.
Nepozveme jen ty nejbližší?
To půjde.
Myslíš, že to půjde?
Ježíši, už to jednou bylo.
A abys věděla, tak celé Saloá je z té svatby jako na trní.
- Že jo, Gaivoto? - Jo, dokonce i náš bar zavře.
Zéova matka teď určitě vyšiluje.
To je její problém.
- My o vlku... To bude ona. - A vlk za dveřmi.
- Zdravím. - Je tu Paloma?
- Palomo, pro tebe. - Pro mě?
Ahoj, Ivanildo.
- Můžu dál? - Jen pojď.
Ty na svatbu nepřijdeš, co?
Ne, mám... něco na práci.
Chtěl jsem ti dát dárek.
Polož ho tamhle, ještě mi schnou nehty.
Oprav mi tuhle loknu, prosím.
Přeju ti jen to nejlepší, Palomo.
Děkuju.
Jenifer.
Běž se obléct.
Ve jménu Otce,
Syna a Ducha svatého.
Amen.
Sešli jsme se tu dnes,
abychom spojili životy Josého a Palomy.
Co vás sem přivedlo?
Co mě sem přivedlo?
Jste slavní. O vaší svatbě mluví celé město.
- Jak se jmenujete? - Paloma.
- A dál? - Paloma Lima da Silva.
Povíte nám svůj příběh?
Jasně.
Kde mám začít?
Co je?
Ty jsi smutná?
Já nevím, Zé.
Chce se mi brečet.
Proč?
Asi štěstím.
Tak to si klidně breč.
Můžeš brečet tady v téhle díře.
Vlez si do ní.
Zmrzlina!
Kokos, jahoda, čokoláda, graviola,
zelená šiška, tapioka, açaí,
arašíd, mangaba.
Půjdu si pro zmrzku, chceš taky?
Jo.
- Tak prosím. - Krása.
Tuhle ne.
Já chtěla tapiokovou, ne kokosovou.
Vypadají stejně. Spletl jsem se.
Natočím tě.
Natočím Jenifer video.
Tak...
Čau, Jenifer!
Koukni, co se vyplavilo na ostrov Itamaracá!
Sopečná mořská panna!
Koukni na ten obří ocas!
Pozdrav Jenifer, Palomo.
Ahoj, Jenifer.
A nyní hlavní regionální zprávy.
Občany malého městečka Saloá v pernambuckém vnitrozemí
šokovala zpráva, která se rychle rozšířila po světě:
svatba trans ženy Palomy da Silvy a zedníka Zého Cícera.
Jejich svatba proběhla v duchu katolické víry
a nevěsta na sobě měla bílé svatební šaty, závoj a věnec.
Saloá zuří, jelikož je teď nazýváno městem transvestitů.
To je konec, tohleto.
Jak to, že je tohle možné?
O té trans Palomě slyšíte úplně ze všech koutů.
Reputace města je zničená.
Přinášíme také exkluzivní rozhovor s ženichovou matkou,
paní Juvelinou dos Santos.
Býval to takový hodný hoch.
Pamatuju si, jak jsem ho jednou vzala na trh.
Na chvilku jsem se ho pustila,
a už se mi ztratil.
A teď jsem ho ztratila už navždy.
Můj syn je mrtvý.
Pro mě je můj syn mrtvý.
Je mrtvý.
Pojď k moři, Zé.
Vidíš, cos způsobila?
Nech to být, pojďme na pláž.
To je moje matka, sakra!
Zé.
Hele, Zé se žení.
Hej, Zé, čekám na tebe.
Zé...
Snídaně.
Pojď sem.
Hej, Zé! Koukej na tohle.
Hele, Zé se žení.
Zé, čekám na tebe.
Tady máš moje péro, Zé!
Ber to jako svatební překvápko.
- Co to je, Zé? - Vidíš, cos způsobila?
Spolu to zvládneme.
Co přesně, Palomo?
Chceš, abych byl za šaška?
Prosím?
Za šaška?
To si myslíš ty o mně, že jo?
To tím chceš říct? Že tvoje žena je nějaký vtip?
Že radši budeš s partou tajných buzíků
než se svojí ženou?
Prober se, Palomo.
Kde žiješ?
Co Bůh spojil, člověk nerozlučuj, ne?
Jestli ale chceš poslouchat někoho jiného,
to, co si myslí druzí, místo abys byl na straně své ženy,
která tě miluje,
tak to si klidně běž, jasný?
Zmiz mi z očí, slabochu.
- Jo, jsem slaboch. - Srabe.
- Tak jsem srab, a co? - To jsi!
- Tak jsem srab! - Jdi do prdele!
Jdi do prdele.
Jdi do prdele i se svojí matkou a kámošema!
Táhněte všichni k čertu, ty patříš k lidem,
kteří nedokážou přijmout lidi, jací jsou.
Tohle bys chtěla?
Všecko jsi zkazila.
Táhni, ty buzerante! Jdi do prdele!
Stanice Saloá.
Vystupujte prosím na levou stranu zastávky.
ODPORNÝ BUZERANT
Kafíčko ti zvedne náladu.
Na té svatbě ti to moc slušelo.
Byla jsi jak z televize.
Tobě to taky slušelo.
Ne, já jsem stará a hnusná.
Vypadala jsem jako strašák. Styděla jsem se.
Tak se nám princezna vrátila z líbánek?
Ne.
Pořád jsem tady. Nevidíte?
Sleduju tě, jasný?
Klidně mě sledujte,
dnes jsem se totiž probudila se super náladou.
Co?
Neprovokuj, tvůj den ještě přijde.
Nepřijde.
Už totiž přišel.
Slyšíš?
Už přišel, jasný?
Pokračuj v chůzi.
Ty končíš?
Ty odcházíš?
Hele,
vidíš to?
To je ta transka, co se vdala?
Nevidělas to v telce? Zostudila celé město.
Hrozné.
Už ti to nechám takhle.
Šla jsi na policii?
Proč, Marie?
Nic by to nezměnilo.
Hej, Jenifer,
pojď sem.
Pojď si pro pusu.
Maminka na chvíli odjede, ano?
Tak jo.
Ale přijedu hned, jak to půjde.
- Slibuješ? - Ano.
A pak si to spolu moc užijeme.
Půjdeme na pláž, do zoo, do cirkusu...
Do zoo ne, jenom na pláž.
Běž si hrát ven.
Víš, že jsem jí včera řekla, jak přišla na svět?
Cože, Marie?
Řekla jsem jí: "Hele, Jenifer,
maminka Paloma zasadila semínko
a maminka Maria tě odnosila v bříšku."
A co ona na to?
Že má velké štěstí, protože má 18 panenek,
troje princeznovské boty a dvě maminky.
Ty a Jenifer jste moje rodina.
Počkáme tu na tebe, ano?
Otec Ciço
se vydal na cestu
a opustil Juazeiro.
Dobrý den.
Kam tohle jede, prosím?
- Do Juazeira. - Dobře.
- A kam jedete vy? - Taky do Juazeira.
- Kolik stojí cesta? - Padesát realů.
- Padesát? - Řidič je ale moc milý.
Chtěl po mně jen 40.
Jasně. Pomohli byste mi?
Samozřejmě.
Otec Ciço Romão se vydal na cestu
a opustil Juazeiro.
Drahý panáček,
otec Ciço,
odešel do nebe přimluvit se za chudé.
Drahý panáček,
otec Ciço,
šel hledat ochranu
pro své poutníky.
České titulky Eliška Vratislavská Iyuno 2023