Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- ספיישל קומדיה של NETFLIX -‬
‫שלום!‬
‫דנוור!‬
‫אלוהים!‬
‫שלום. תודה.‬
‫תודה.‬
‫אלוהים!‬
‫כן!‬
‫תודה רבה לכולכם שבאתם הערב.‬
‫היי, שברתי את כף הרגל שלי.‬
‫כן.‬
‫ככה התחילה השנה שלי. שברתי את כף הרגל.‬
‫זה קרה בשני חלקים.‬
‫החלק השני הוא שהחלקתי מהמדרכה‬
‫ונחתתי עקום. זה היה החלק השני.‬
‫החלק הראשון‬ ‫והכי חשוב הוא שמלאו לי 53 שנים.‬
‫זה החלק הקריטי.‬
‫אחרי גיל 50,‬
‫הכול קטלני.‬
‫בשנות העשרים שלי הייתי הולך לתוך מדחפים‬
‫ושם על זה קצת פולידין.‬
‫הייתי בסדר.‬
‫היום, אם אצטרובל נופל לידי,‬ ‫עמוד השדרה שלי מתפוצץ. אני לא יודע מה…‬
‫ככה.‬
‫שברתי את כף הרגל, ויום אחרי זה…‬
‫שימו לב לניים דרופינג.‬
‫יום אחרי ששברתי‬ ‫את כף הרגל, החבר שלי, גלן האוורטון,‬
‫שהוא כמעט בן 50,‬ ‫אבל בבדיחה הזו הוא בן יותר מ-50.‬
‫תקשיבו, הייתי צריך…‬ ‫בחייכם, למי אכפת מהיגיון?‬
‫הוא שבר את עצם הבריח.‬
‫אז התקשרתי אליו,‬ ‫הראיתי קצת סולידריות, קצת תמיכה,‬
‫"היי, אני שברתי את‬ ‫כף הרגל. מה קרה?" חשבתי לעצמי.‬
‫"הוא בטח הושיט יד לצ'יפס בצורה עקומה,‬
‫"ועצם הבריח שלו נשברה, או משהו."‬
‫הוא אמר,‬ ‫"עשיתי סנובורדינג. נחתתי לא טוב בקפיצה."‬
‫טוב.‬
‫'זדיין.‬
‫לא צריך לטרוח כל כך. אחרי גיל מסוים,‬
‫לא צריך… אני בכלל לא חושב שזה מה שקרה.‬
‫לדעתי הוא משקר לי.‬ ‫לדעתי מישהו טרק את הדלת לידו,‬
‫ועצם הבריח שלו נפלה ללחי של התחת.‬
‫ואז אמר לאשתו,‬
‫"תדביקי אותי לסנובורד‬ ‫ותדחפי אותי במסלול סקי אתגרי, בבקשה.‬
‫"שיישאר לי קצת כבוד, בבקשה."‬
‫תכף מגיע עוד ניים דרופינג.‬
‫חודש אחרי ששברתי את כף הרגל, טוני הוק‬
‫שבר את‬
‫עצם הירך שלו לשתיים.‬
‫פאו!‬
‫נחת לא טוב בקפיצה אנכית.‬
‫במחסן שלו עשה קפיצה,‬ ‫נחת לא טוב. שבר את עצם הירך.‬
‫שלח לי תמונה של צילום הרנטגן שלו.‬
‫הוא כתב, "נראה שאנחנו באותה סירה". אמרתי,‬
‫"אנחנו פאקינג לא."‬
‫אתה‬
‫עשית "ג'קי צ'אן" והפכת למגניב יותר.‬
‫הוא עלה לרמת מגניבות חדשה.‬
‫אני החלקתי מהמדרכה‬ ‫כמו איזו דודה שראתה ציפור.‬
‫ככה אני נפלתי.‬
‫נפלתי בצורה הכי מביכה שאפשר.‬
‫הדבר המוזר שקרה, כי כשעשיתי את זה‬
‫עדיין הייתי במוח המכחיש של בן 23,‬
‫"זה רק נקע. אסע הביתה." הייתי בעבודה.‬
‫"אסע הבית. אהיה בסדר."‬
‫בנסיעה הביתה‬ ‫הכאב החמיר, "יש מצב שזה רציני".‬
‫הגעתי הביתה.‬ ‫בקושי הצלחתי לצאת מהמכונית בשלב הזה.‬
‫חציתי את הרחוב בצליעה לבית שלי.‬
‫וזה ממש כואב, ומכונית עצרה לידי,‬
‫שתי נשים נסעו בה,‬
‫והנהגת פתחה חלון ואמרה,‬
‫"אתה בסדר?"‬
‫אמרתי, "זה נקע. אני גר ממש פה. אכנס,‬
‫אשים קצת קרח." ואז קרה משהו שרודף אותי,‬
‫היא אמרה, "אל תיכנע".‬
‫וזה… רגע.‬
‫מה? אלוהים אדירים!‬
‫איזה מבט היה לי?‬
‫מה אני… היא חשבה, "הוא יתאבד. תעצרי.‬
‫"היי, אל תיכנע.‬
‫"אשמיע לך שיר של‬ ‫פיטר גבריאל וקייט בוש. זה ממש…‬
‫"בוא נקשיב לזה."‬
‫אולי זה פשוט הפרצוף‬ ‫שנשאר לי מהסגר והקורונה.‬
‫ככה הפרצוף שלי נשאר עכשיו‬
‫כי לא התמודדתי טוב עם הסגר.‬
‫היה לי סגר רע. תכננתי סגר מעולה.‬
‫תכננתי את זה מעולה. זוכרים את הסגר?‬
‫היינו צריכים להישאר בבית, והיה לך זיכרון‬
‫של כל הפעמים שאמרת,‬
‫"אם רק יהיה לי חודש חופשי, אתאפס על עצמי.‬
‫"החיים שלי פשוט… אני רק צריך חודש חופשי."‬
‫תכננתי סגר מעולה.‬
‫בפועל הוא היה הגרוע ביותר.‬
‫אלוהים, הרשימה שעשיתי.‬
‫הרשימות שכולנו עשינו.‬ ‫כולנו עשינו את אותה רשימה. כן.‬
‫כל הספרים המעולים שהתכוונתם לקרוא.‬ ‫כל הכישורים שהתכוונתם ללמוד.‬
‫אלוהים, ממש רצינו לשפר את עצמנו.‬
‫אם הייתי עושה מה שרשום ברשימה,‬
‫היה עומד מולכם עכשיו אדם שונה.‬
‫הוא היה רזה ב-15 קילו.‬
‫הוא היה מדבר איטלקית שוטפת.‬
‫כשנכנסתם,‬
‫היה טארט עבודת יד של קראמבל פטל ושקדים‬
‫על כל הכיסאות.‬
‫הייתי טוחן ידנית את הקמח הבוקר.‬
‫הייתם אוכלים אותו מצלחת אוריגמי.‬
‫כשהייתם מסיימים,‬
‫הייתם זורקים את הצלחת‬ ‫והיא הייתה הופכת לצפרדע קופץ. אלוהים!‬
‫כל התוכניות שהיו לי!‬
‫לא עשיתי שום דבר מזה.‬
‫אכלתי דוריטוס לארוחת בוקר,‬
‫וצפיתי בדדווד פעמיים, מהתחלה ועד הסוף.‬
‫צפיתי בזה.‬
‫סיימתי את זה.‬
‫חזרתי לפרק הראשון.‬
‫לחצתי פליי.‬
‫זה כל מה שעשיתי.‬
‫והשתגעתי יותר מאשר‬ ‫אסם מלא בשערות ערווה של ליצנים.‬
‫זה מה שעשיתי‬
‫במהלך הסגר.‬
‫ותקשיבו, כשאני…‬
‫כשאני אומר‬
‫"משוגע יותר מאסם‬ ‫מלא בשערות ערווה של ליצנים",‬
‫אני לא עושה שיימינג לסטיות. אני לא שופט.‬
‫לליצנים יש כל זכות לנהל‬ ‫חיי מין הרפתקניים, מגוונים וניסיוניים.‬
‫אני אומר שמקור השיגעון‬ ‫הוא לא שערות הערווה של הליצנים.‬
‫זה המחשבה ואז הביצוע‬
‫של "אני אמלא את האסם הזה…‬
‫"עם שערות…" אני רק רוצה שזה יהיה ברור.‬
‫שמקור השיגעון הוא האסם.‬
‫אפילו האסם שמלא‬ ‫בשערות ערווה הוא לא השיגעון.‬
‫אלא הפעולה של מילוי האסם…‬
‫תקשיבו, אם אתם…‬
‫גם אם רק מילאתם אסם בשערות ערווה,‬ ‫כבר עניתם על קריטריון לשיגעון.‬
‫אבל כשהאדם הזה אומר, "אאתגר את עצמי.‬
‫"אני רק‬
‫"אאסוף את השערות…"‬
‫חוץ מזה, אין איך לדעת.‬ ‫שערות ערווה של ליצנים לא נראות שונה.‬
‫הן לא בכתום זוהר.‬ ‫הן לא בצבעי הקשת. תקשיבו.‬
‫חלקן כן, אבל הן… יש הרבה… תקשיבו.‬
‫יש…‬
‫יש הרבה שערות ערווה‬ ‫שאינן של ליצנים שהן בכתום זוהר‬
‫ובצבעי הקשת.‬
‫זה לא מה שאני אומר. מה שאני אומר הוא‬
‫שאין דרך‬
‫כדי… אוקיי, זה מה שאני אומר.‬
‫רגע. פאק.‬
‫טוב.‬
‫אם אתם…‬
‫כאילו, אוקיי, אם אתם הולכים לכם,‬
‫ויש אסם, ואתם פותחים‬ ‫את שתי הדלתות הגדולות,‬
‫ויש קיר של שערות ערווה,‬
‫ואתם אומרים,‬ ‫"טוב, יש משוגע שמסתובב באזור".‬
‫אם מישהו היה אומר,‬
‫"אלה שערות ערווה של ליצנים בלבד." הייתם‬ ‫אומרים, "צריך לגייס את המשמר הלאומי".‬
‫רגע. מה?‬
‫כי אין איך להוכיח את זה.‬
‫אוקיי, רגע. אפשר לעשות את זה. בכל פעם,‬
‫בכל פעם שאוספים,‬
‫לא…‬
‫לא גוש,‬
‫זה מגעיל.‬
‫לא גוש של… לא.‬
‫גוש זה מגעיל מדי.‬
‫אלומה? לא.‬
‫אלומה זה עממי מדי.‬
‫זה…‬
‫אם קרקר ברל היו פותחים חנות בי-די-אס-אם,‬
‫הם היו קוראים לה‬ ‫"אלומת שערות ערווה". זה היה השם.‬
‫הייתם הולכים אל…‬
‫זה בטח היה צמוד לקרקר ברל. נכנסים,‬
‫אוכלים ארוחת בוקר טעימה ואומרים, "רגע.‬ ‫אני צריך לקפוץ לאלומת שערות הערווה.‬
‫"תשלמו. ניפגש בחוץ."‬
‫אלומת שערות…‬
‫"אלומת שערות ערווה‬
‫"יש לנו מצבטי פטמות‬ ‫ונוזל סיכה בניחוחות שונים‬
‫"יש לנו…‬
‫"שוטים ומחבטים ודילדואים. ואו!‬
‫"ומגדל של פלאגים אנאליים שנושק לשמיים"‬
‫תגידו שפטוניה,‬ ‫חזירת שערות הערווה, שלחה אתכם.‬
‫אוינק. טוב.‬
‫חופן שערות ערווה של ליצנים. זה…‬
‫ניטרלי מגדרית,‬
‫בכל פעם שאוספים חופן שערות ערווה של ליצן,‬
‫מצלמים בפולרואיד.‬
‫מחזיקים את המצלמה, כורעים.‬
‫אוספים את שערות הערווה. יש שקיק.‬
‫צריך לתפוס את‬ ‫כל האורך. שייראו את כל הליצן.‬
‫הוא או היא צריכים‬ ‫לחבוש פאה, להיות מאופרים…‬
‫להחזיק את העיתון של אותו יום,‬
‫כדי שידעו.‬
‫ואז לוקחים מחורר, עושים חור בתמונה,‬
‫לוקחים סרט, מכניסים לחור,‬
‫קושרים את הקצה השני‬ ‫של הסרט לחופן שערות הערווה,‬
‫משליכים את זה לאסם…‬
‫כל חופן שערות ערווה מתועד.‬
‫זהו זה. וככה מוכיחים…‬
‫פאק, לא. לא, אי אפשר.‬
‫יודעים למה?‬
‫לא, זה לא עובד כי אז מישהו יכול לומר,‬
‫"טכנית, לא מילאת‬ ‫את האסם בשערות ערווה, כי הסרט‬
‫והתמונה לקחו…"‬
‫לא, צריך ביטחון מלא בטוען הטענה‬
‫ואמון מלא במאזין.‬
‫כשאתם אומרים, "אני…‬ ‫זה מה שקורה עכשיו, טוב?‬
‫אנחנו מתחילים בהופעה.‬
‫נצא למסע בשעה הקרובה.‬
‫התחלתי די חזק. נראה לי.‬
‫נראה לי שזכיתי באמונכם,‬ ‫אבל יודעים מה? אתם לא צריכים ב-100%…‬
‫לא. עדיין לא.‬
‫כי מה שצריך… תקשיבו, מה שעשיתי, קומית,‬
‫יצירתית, פתחתי את דלתות האסם.‬
‫ויש קיר של שערות ערווה.‬
‫כן, זה מרשים,‬ ‫אבל אתם צודקים אם תאמרו, "יודע מה?‬
‫"בטח קיר שערות הערווה הזה‬ ‫הוא בעובי סנטימטר וחצי‬
‫"יש מאחורה חתיכת דיקט, ושאר האסם ריק.‬
‫"דפקו אותי…"‬ ‫הגיוני שתחשבו את זה. זה מה שאני עושה.‬
‫כקומיקאי, אני מזמין אתכם…‬
‫אני רוצה שתרוצו הכי חזק שאפשר‬
‫אל תוך קיר שערות הערווה הזה,‬
‫ואז תתאמצו להגיע עד הסוף,‬
‫פשוט תידחקו לאחורי האסם‬
‫עד שתהיו עטופים בשערות ערווה.‬
‫מבינים? בקיר האחורי.‬ ‫וכשהידיים שלכם יגעו בקיר האחורי,‬
‫תחשבו, "פגשתי אדם‬ ‫שמילה שלו היא מילה." זה מה שתחשבו.‬
‫זה מה שאני רוצה עבורנו.‬
‫לא עבורי, לא עבורכם, עבורנו. כולנו.‬
‫זה מה שאני רוצה.‬
‫זה סוג הבדיחות שכתבתי בזמן הסגר.‬
‫אחרי שהייתי ער שמונה ימים ברצף…‬
‫חמש בבוקר,‬
‫מצלמת הפולרואיד בכלל לא עובדת!‬
‫לעזאזל!‬
‫קניתי טרמפולינה.‬
‫לא אחת ענקית לחצר, אחת קטנה לכושר.‬
‫כן. טרמפולינה קטנטנה.‬
‫קוראים לזה ריבאונדר. מעולה.‬
‫עולים. קופצים מעלה ומטה,‬ ‫ממריצים את מערכת הלימפה,‬
‫"קדימה. החוצה,‬ ‫פנימה. קדימה, אחורה. לצדדים."‬
‫אחלה אימון.‬
‫קניתי אותה ממש בתחילת הקורונה.‬
‫אני אשאר בכושר בסגר. קיבלתי ריבאונדר חדש.‬
‫הוא יצא מהקופסה בלי גרגר אבק.‬
‫ממש התלהבתי. הרגשתי כמה הריבאונדר מתלהב.‬
‫הוא אמר, "אגרום לשינוי בבית הזה.‬
‫"זה המקום שלי. אשנה דברים לטובה."‬
‫חשבתי, "כן,‬ ‫ריבאונדר קטן. רוצה להיכנס הביתה?‬
‫"רוצה ללכת לחדר הכושר?" הוא אמר, "כן".‬
‫יש לנו חדר כושר בבית.‬
‫זה חדר עם אליפטיקל. קראנו לו חדר הכושר.‬
‫אני מכניס אותו. הוא ממש מתרגש.‬
‫אני מניח אותו. "נתראה מחר,‬ ‫ריבאונדר קטן. הוא אמר, "כן".‬
‫שנינו הבטנו‬
‫על האליפטיקל.‬
‫צמוד לקיר.‬
‫תלויים עליו בגדים.‬
‫מכוסה אבק.‬
‫ויכולתי להרגיש את הלב של הריבאונדר נשבר.‬
‫הרגשתי את הכאב שלו… יודעים איך זה הרגיש?‬
‫כמו שוטר טירון שהרגע יצא מהאקדמיה.‬
‫הוא אומר, "תנו לי את הרובע‬ ‫הכי גרוע. אשנה שם הכול!‬
‫"יש לי שיטות שיטור מתקדמות, יחס לקהילה.‬
‫"אעשה שינוי."‬
‫והוא מגיע ביום הראשון,‬ ‫תרמוס גדול של תה ירוק,‬
‫ארוחת צוהריים קטנה, נרגש.‬
‫מביט בפינה, "מי יושב שם?"‬
‫בלש מחלק הרצח הזקן.‬
‫יש בו שמונה חורי קליעים.‬
‫אחת עשרה שקיות קולוסטומיה.‬
‫הוא בסיגריה השביעית של הבוקר.‬
‫זה האליפטיקל.‬
‫מסתכל על הריבאונדר הטירון הקטן.‬
‫"עוד תלמד, ילד.‬
‫"נראה לך שלא היו לי חלומות כשהגעתי לפה?‬
‫"הייתי שיא הטכנולוגיה!‬
‫"אפשר להקרין דרכי סרטים,‬ ‫תוכניות, מצב הליכה בהרים, הכול!‬
‫"התכוונתי לעשות שינוי אצל השמנים בבית הזה.‬
‫"ההוא שהרגע הניח אותך,‬ ‫הוא עלה עליי ביום הראשון.‬
‫"תלבושת ספורט קטנה וחמודה.‬
‫"אייפון קטן. הוא הוריד כמה פודקאסטים.‬
‫"אינטליגנט!‬
‫"הוא עלה עליי, מתח את הירכיים השמנות שלו,‬
‫"פמפם מעלה ומטה.‬
‫"חשבתי שילך עד הסוף.‬
‫"לא שרד את משלוח האוכל הראשון.‬
‫"ירד ממני בדילוג.‬
‫"הלך לבדוק הודעות בשירותים.‬
‫"הוא מעולם לא חזר.‬
‫"הוא יבוא מחר.‬ ‫הוא יבוא בתלבושת האימון הקטנה שלו.‬
‫"הוא בטח יכין רשימת השמעה קטנה באייפון.‬
‫"כן.‬
‫"הוא מדור האקס בשנות ה-50 שלו.‬ ‫בטח הכול פופ גל חדש מתחילת שנות ה-80.‬
‫"ככה הוא ירזה. נוסטלגיה.‬
‫"הוא יעלה עליך,‬
‫"יתחיל לקפוץ כמו קוף מלא סקיטלז.‬
‫"מה השיר הראשון שישמע? אני כבר יודע.‬
‫"להקת הגו-גו'ס 'אוור ליפס אר סילד'.‬
‫"זה יהיה השיר הראשון.‬
‫"ואתה תתרגש. 'אוי, הוא יתאמן שעה שלמה!'‬
‫"הוא לא יגיע עד הגשר של השיר.‬
‫"בשנייה שג'יין ויבר‬ ‫תתחיל לשיר 'האש מיי דרלינג',‬
‫"הוא ירד ממך. הוא יבדוק הודעות בשירותים.‬
‫"הוא לעולם לא יחזור.‬
‫"כבה בתוכך את כל האושר‬ ‫ולעולם לא תיפגע שוב."‬
‫הרגע תיארתי את סרט פיקסאר הכי עצוב‬
‫ב…‬
‫אם הם יעשו סרט עם האחים ספדי,‬
‫זה בטח יהיה הסרט.‬
‫הארווי קייטל הוא האליפטיקל.‬
‫טימות'י שלאמה הוא הריבאונדר.‬
‫ופרנסס מקדורמנד היא כדור הפיזיו החצי מלא.‬
‫נדפק לי השכל בסגר.‬
‫שפל המדרגה שלי,‬ ‫פסיכולוגית, במהלך הסגר הגיע‬
‫באותו יום יחד עם זה של אשתי והבת שלי.‬ ‫כולנו הגענו לשפל המדרגה של טרלול‬
‫בו-זמנית. זה היה באמצע השבוע.‬
‫כולנו בבית, נשארים בפנים.‬
‫עושים את חלקנו.‬
‫עוצרים את ההדבקה.‬
‫הבת שלי במטבח, ופתאום היא אומרת,‬
‫"היי, יש מישהו מוזר בחצר."‬
‫מה לעזאזל? יצאתי בריצה, "מה?"‬
‫הסתכלתי החוצה,‬ ‫"אני לא רואה אף אחד. ראית מישהו?"‬
‫היא אמרה, "מישהו מוזר הלך בחצר שלנו‬
‫אל מאחורי הבית. הוא שם עכשיו."‬
‫אמרתי, "שיט!"‬
‫יש לנו מצלמות בכל השטח.‬
‫יש לי אפליקציה בטלפון.‬ ‫לוחצים ואפשר לראות מה מצולם.‬
‫אני מחכה לזה. אלך אחורה להתעמת איתו.‬
‫אני רק רוצה לדעת עם מה אני מתמודד.‬
‫אני לא יודע מה יש שם.‬
‫אולי זה היפי אבוד שמחפש בן זוג להאקי-סק.‬
‫"אשחק איתך האקי-סק."‬
‫אולי זה משוגע ערום‬ ‫עם דלי עוף על הזין שמחזיק חרב.‬
‫אני לא יודע מה יש שם.‬ ‫אני רק רוצה להיות מוכן.‬
‫אבל המצלמות לא נטענות ואני מחכה. לעזאזל.‬
‫ואז אשתי‬
‫דוחפת אותנו הצידה,‬
‫לא אומרת כלום‬
‫וצועדת לאורך המדשאה האחורית.‬
‫היא בשמלת קיץ לבנה שמתנפנפת ברוח, יחפה.‬
‫והיא מחזיקה מחבט בייסבול ורוד מאלומיניום.‬
‫ויש לה אנרגיות של בחורה בטירוף מלא.‬
‫תסתכלו על ההיפית החתיכה הזו‬ ‫שאני רוצה לזיין ושתרצח אותי.‬
‫יש.‬
‫אז,‬
‫היא…‬
‫לוקח לי שנייה להבין‬ ‫מה היא עושה, ואז אני מדדה אחריה,‬
‫בכפכפים ודגמ"ח, אבל היא כבר עברה את הפינה,‬
‫והיא כבר מחטיפה לבחור הזה.‬
‫לפני שעברתי את הפינה‬ ‫אני שומע אותה צורחת עליו,‬
‫"מי אתה, יא מזדיין? עוף מהפאקינג חצר שלי!‬
‫"אני אזיין לך את הצורה."‬
‫אז…‬
‫אני…‬
‫עברתי את הפינה.‬
‫היא בעמידת קרב.‬
‫כמו אומה ב"להרוג את ביל",‬
‫היא מוכנה להחטיף.‬
‫הבחור שהיא צועקת עליו,‬
‫נראה קצת מוזנח,‬ ‫לא נראה משוגע, לא נראה חסר בית,‬
‫מחזיק טלפון סלולרי,‬ ‫רק נראה קצת מוזר, והיא צורחת וצועקת עליו,‬
‫"מה אתה פאקינג עושה פה?"‬
‫עכשיו אעצור את הסיפור‬
‫ואומר לכם מה בעצם קרה.‬
‫הייתה בעיה במזגן שלנו. אני…‬
‫התקשרתי לקבלן הניהול שלנו,‬
‫ואמרתי, "אתם יכולים‬ ‫לשלוח מישהו לבית לתקן את המזגן?"‬
‫בלי לומר לנו,‬
‫הוא נתן לבחור הזה את הכתובת‬ ‫והקוד לשער ושלח אותו לבית שלנו.‬
‫אז כן, אי הבנה ענקית.‬
‫אישתי עכשיו צועקת עליו, והיא פשוט פאקינג…‬
‫פשוט ולקיריה זועמת,‬
‫צווחת בשיא הכוח עליו, "מי אתה?"‬
‫עכשיו, לרעתו ייאמר,‬
‫כשיש ולקיריה עם עיניים רושפות‬
‫שמחזיקה פיסת מתכת בצבע של פות,‬
‫ומאיימת להרוג אותך,‬
‫ענה במשפטים קצרים וברורים.‬
‫הבחור הזה,‬
‫הבחור הזה אמר,‬ ‫"מיהו אדם, באמת, אחותי? כאילו…‬
‫"כל יום היה… הגלגל שבשמיים…"‬
‫נו, באמת.‬
‫עכשיו שתי הידיים שלה‬ ‫אוחזות במחבט. הוא הולכת לחבוט בו,‬
‫אז הוא מביט בי, וכשהוא מביט בי,‬
‫אז הוא מתחיל לפחד.‬
‫הוא מנסה לומר, "קוראים לי מייקל.‬
‫"הבחור שלכם, סטיב, שלח אותי כדי להבין…"‬
‫ואשתי אמרה, "אלוהים,‬ ‫הוא לא אמר לנו. אני ממש מצטערת.‬
‫"אלוהים, אלך להתקשר אליו עכשיו.‬
‫"זה ממש התחיל ברגע שמאל. אולי תלך…"‬
‫הבחור ממש שמח ללכת.‬
‫אני בטוח שנסע הביתה ואמר,‬ ‫"הממזר המסכן ההוא. אלוהים.‬
‫"בטח הסקס מדהים, אבל…"‬
‫אתם שומעים ואומרים, "זה לא נשמע גברי.‬
‫"נתת לאישתך…‬ ‫אלוהים יודע מה היה יכול לקרות!"‬
‫אני טוען ההיפך.‬
‫אני אומר שהתזמון והמיקום שלנו‬
‫הפכו אותנו להרתעה טובה יותר מפני פריצה.‬
‫כי אתם זוכרים שהוא לא פחד כשצעקה עליו?‬
‫הוא פשוט אמר, "אני…"‬
‫יודעים למה?‬ ‫הוא לא הצליח לעכל את מה שהוא רואה.‬
‫ולקיריה יפהפייה,‬ ‫מתכת בצבע פות, צורחת. יותר מדי.‬
‫לא הצליח לעכל את זה.‬
‫ושוב, האנרגיה שהיא מקרינה היא של‬
‫שועלת מין חייזרית שעומדת לרצוח אותך.‬
‫אי אפשר לעכל.‬
‫יודעים מה הוא כן הצליח לעכל?‬
‫אותי.‬
‫עומד מטר וחצי מאחוריה,‬ ‫כי האנרגיה שאני הקרנתי הייתה,‬
‫"לא עוזר לי כלום כשהיא ככה.‬
‫"ניסיתי לגרום לה ללכת‬ ‫לבית החולים של העצבים.‬
‫"היא אמרה שתשרוף את הבית.‬
‫"היא הרגה המון שליחים של אמזון.‬
‫"נמאס לי לחפור‬ ‫בורות במדבר. בבקשה פשוט תברח!"‬
‫אני עושה כמה פוזות‬ ‫בשביל המסך של נטפליקס, קצת…‬
‫אולי אעמוד… מה אם הם…‬
‫מה אם נשתמש… זה מה שאעשה. תראו. ככה.‬
‫עכשיו, תקשיבו. זה…‬
‫זה לא בספיישל, אבל אם אתם צופים בנטפליקס,‬
‫ומופיע מסך ההמלצות,‬ ‫אתם אומרים "בוא נראה כמה רגעים מזה,‬
‫"מה זה לעזאזל?"‬
‫קיבלתי חיסון ובוסטר.‬
‫כן. תודה. זה לא אמור…‬
‫תודה. אבל…‬
‫זה… תקשיבו.‬
‫תודה. זה גם עצוב‬ ‫שזה מקבל מחיאות כפיים כרגע.‬
‫נכון?‬
‫אתה מקבל מחיאות כפיים‬ ‫על טיפול בסיסי בבריאות של עצמך?‬
‫זה כמו שאומר,‬ ‫"אנשים, אני מנגב אחרי חרבון. תודה…" לא.‬
‫אנשים.‬
‫לא.‬
‫אני לא גיבור.‬
‫אלה החוטבים שכורתים את העצים…‬
‫אלה הגיבורים.‬
‫אני מניח שיש פה חוטב עצים. טוב.‬
‫או מנגב ממש נלהב.‬
‫קיבלתי חיסון מיד כשיצא.‬
‫מיד. לא עקפתי בתור.‬ ‫לא השתמשתי בזכויות יתר, אבל…‬
‫פעלתי לפי מידע פנימי,‬
‫ואני מתחרט על זה. ככה עשיתי את זה.‬
‫מיד כשהחיסון יצא,‬
‫יש לי חבר שגר בריברסייד.‬
‫הוא התקשר אליי ואמר, "אני לא יודע‬ ‫אם אני אמור לומר לך את זה, אבל‬
‫"איפה שאני גר,‬ ‫כולם בוחרי טראמפ. אף אחד לא רוצה חיסון.‬
‫"יש בית מרקחת לידי,‬ ‫אישה יושבת מאחורי שולחן.‬
‫"כל פעם שמישהו נכנס‬ ‫היא שואלת… אף אחד לא רוצה.‬
‫"הם זורקים ארגזים של החרא הזה מאחורה.‬
‫"אם תיסע לשם תקבל חיסון.‬
‫"אפילו אל תקבע תור." אז נסעתי לשם.‬
‫נכנסתי. יש מישהי מאחורי שולחן.‬
‫אמרתי, "סליחה. אני רוצה חיסון".‬
‫היא שאלה, "באמת?"‬
‫היא כבר קראה את כל הספרים של טולקין.‬
‫"כן. אכין הכול. עמוד שם."‬
‫בזמן שחיכיתי, החבר שלי צדק, כל מי שנכנס,‬
‫"רוצה חיסון?" "לא, תודה."‬
‫ואחד עשה לה…‬
‫"כן! לא, תודה."‬
‫כאילו, "כן, ניסיון נחמד,‬ ‫דיפ סטייט. נראה לי שאני…‬
‫"אני אשאר בלי מעקב בינתיים.‬
‫"רגע. כן. אני בבית המרקחת שוב.‬
‫"הם ניסו להכניס לי מעקב…‬
‫"זהו. כן, לא. אני לא ברשת, אחי.‬
‫"כן. נדבר מאוחר יותר."‬
‫קיבלתי זריקה. קיבלתי‬ ‫זריקה שנייה ושני בוסטרים. אני בסדר.‬
‫ב-1955,‬
‫החיסון נגד פוליו יצא, 1955.‬
‫היינו שנתיים‬
‫לפני לוויינים.‬
‫לא היו לוויינים!‬
‫אמריקה לא הייתה יכולה‬ ‫להיות יותר פרימיטיבית, גזענית,‬
‫הומופובית, סקסיסטית,‬
‫והקקות הגזענים האלה, שלא היו להם לוויינים,‬
‫עמדו בתור כדי לקבל פאקינג חיסון!‬
‫מה לעזאזל!‬
‫תנו לי את הזריקה. אי אפשר‬ ‫לאכוף חוקי גזע בברזיות כשאני בכיסא גלגלים.‬
‫אני לא יכול להרביץ להומואים‬ ‫מתוך ריאת ברזל! תנו לי את המדע שלי!‬
‫מה אני, איש מערות?‬
‫עכשיו,‬
‫השנה היא 2022,‬
‫וקודם כל, זה לא נשמע כמו שנה אמיתית. נכון?‬
‫זה לא נשמע מומצא?‬
‫כאילו שצופים בסרט מד"ב זול, "בשנת 2022…"‬
‫"אתם סתם ממציאים מספרים.‬ ‫אלוהים! מי כתב את החרא הזה?"‬
‫עכשיו 2022.‬
‫יש לנו רובוטים על מאדים.‬
‫הם שולחים לנו סרטוני טיקטוק.‬
‫חצי מהארץ אומרת, "במחט הזו יש רעל מכשפות.‬
‫"תקשיבו לי. לא תכניסו לי רעל מכשפות.‬
‫"קחו ממני את דקירת המכשפים שלכם.‬
‫"אני צריך לצפות בסרטון‬
‫"שהרובוט על מאדים‬ ‫שלח למוח העולמי שיש לי בכיס.‬
‫"אבל אל תתקרבו אליי עם כל המדע הזה."‬
‫אם הגישה הזו הייתה קיימת ב-1955,‬
‫הממשלה הייתה צריכה להכין תשדיר שירות.‬
‫דמות מצוירת קטנה ומרקדת, מחט שיוצאת.‬
‫"למי צריך למצוץ כדי לרפא פוליו?"‬
‫כן.‬
‫נכון, "מחטי". ספרי לכולם על היתרונות שלך.‬
‫"היתרונות שלי? הרגליים שלך‬ ‫פאקינג עובדות. איך זה בתור יתרון?‬
‫"חארות פרימיטיביים."‬
‫העולם שונה עכשיו.‬
‫זה עולם שונה. נכון?‬
‫שיט תענוגות? לעולם‬ ‫לא תראו עוד ספינת תענוגות. תגידו שלום.‬
‫הנכדים שלנו לא ידעו מה זה ארוחת מזנון.‬
‫פאק, הקורונה שינתה הכול.‬
‫קודם כל, כל ספינות התענוגות מלאות עד 2026.‬
‫אנשים כבר מתים לעלות לאסדת המגפה‬
‫ולהפליג בשבעת הימים.‬
‫הו, תנו לי למות ליד מגלשת מים!‬
‫לא רק שארוחות מזנון יחזרו,‬
‫הן יחזרו כנקמה מוזרה בליברלים.‬
‫לכל מסעדת מזנון תהיה אג'נדה.‬
‫"בואו למזנון‬ ‫של קפטן קורונה לזכרי אלפא בלבד!‬
‫"אתה 0מולן אוכל סויה‬
‫"שצריך מגן התעטשות מעל מרק הצדפות,‬
‫"או שאתה מסוגל לזיין את אשתך? אז בוא‬
‫"אל קפטן קורונה…‬
‫"תראו לנו הוכחה שלא התחסנתם,‬
‫"ותקבלו בחינם צלחת‬ ‫של צדפות בטמפרטורת החדר.‬
‫"בדיוק."‬
‫הקשבתי למוזיקה‬ ‫משנות השבעים בערוץ שבע בדרך לפה.‬
‫כן, בערוצים של אקס-אם סיריוס.‬
‫אוהבים מוזיקה משנות ה-70? עברו לשבע.‬
‫כל המוזיקה משנות ה-70, 70 בשבע.‬
‫אוהבים מוזיקה משנות ה-80? עברו לשמונה.‬
‫שמונים בשמונה.‬
‫אוהבים מוזיקה משנות ה-90, עברו לתשע.‬
‫אוהבים מוזיקה משנות ה-40?‬
‫אל תעברו לארבע.‬
‫פעם כן, 40 בארבע.‬
‫עכשיו, ערוץ 71.‬
‫צומת 40.‬
‫אוהבים מוזיקה משנות ה-50? זה בערוץ 72.‬
‫50 זהב.‬
‫אוהבים מוזיקה משנות ה-60?‬
‫שבעים ושלוש, 60 זהב.‬
‫למה העבירו את שלושת הערוצים האלה‬
‫ל"טבעת החיצונית"‬
‫של יקום אקס-אם סיריוס?‬
‫אומר לכם למה.‬
‫המאזינים שלהם מתים.‬
‫40, 50, 60.‬
‫המאזינים האלה מתפגרים כמו…‬
‫לערוץ שנות ה-40 נשארו חמישה מאזינים.‬
‫שלושה שנלחמו‬ ‫במלחה"ע השנייה וכמה היפסטרים אינטלקטואלים.‬
‫זהו.‬
‫זה כל מה שנשאר.‬
‫"יודע מי רוקר אמיתי? ארטי שו." תזדיין.‬
‫אנחנו יכולים לצחוק‬ ‫וליהנות מזה, אבל היי, בתקופת חיינו,‬
‫70, 80, 90 יעלו בסולם הערוצים.‬
‫ככה אפשר לעקוב אחר תמותת הדורות,‬
‫לפי מיקום הערוצים שלהם.‬
‫קחו את שנות ה-70, 80, 90 בקלות.‬
‫אני מקווה שכשיעשו את זה,‬
‫שייקחו קצת זמן ויחשבו על השמות‬
‫כמו עם הערוץ של שנות ה-40,‬
‫צומת 40, תחנת רכבת, מעורר זיכרון.‬
‫אני מבין.‬ ‫עולה תמונה בראש. אחרי זה פשוט ויתרו.‬
‫50 זהב, 60… מה?‬
‫לא יכולתם‬ ‫לקרוא לזה "חצאיות פודל ומילקשייק?"‬
‫אי אפשר היה לקרוא לזה‬ ‫"שמן פצ'ולי וחרוזי אהבה", או מה שלא יהיה?‬
‫תנו לערוץ שנות ה-70 שם שמסמל את אותו עשור.‬
‫תחנת "אימא שלכם ואני נפרדים".‬
‫מה דעתכם? זה טוב.‬
‫בטח.‬
‫כן.‬
‫שירי "נרות ענק בכל מקום מסיבה כלשהי".‬
‫לשנות ה-80 אפשר לקרוא ערוץ "פאוץ' אפנתי".‬
‫ולערוץ שנות ה-90 אפשר לקרוא…‬
‫לא יודע…‬
‫"זה היה 'פור ליף קלובר'‬ ‫של אברה מור בערוץ…"‬
‫היי. את גרה פה בדנוור, גברתי?‬
‫אני גרה בקולורדו ספרינגס.‬ ‫-את גרה בקולורדו ספרינגס?‬
‫יפה. תודה שנסעת לפה.‬
‫אוקיי. מה את…‬ ‫אני שמח שהצלחתי. זו לא הייתה בעיה.‬
‫תודה לאל. זו לא הייתה בעיה. זה בסדר.‬
‫את עובדת בקולורדו ספרינגס?‬
‫מה את עושה?‬ ‫-אני רופאה.‬
‫את רופאה. ואו, חנונית. טוב.‬
‫מה תחום הרפואה שלך?‬
‫אני נוירולוגית ילדים.‬
‫נוירולוגית ילדים.‬
‫ואו!‬
‫את כאילו…‬
‫את משרתת את הקהילה שלך. את עוזרת לילדים.‬
‫יש לך מקצוע חיובי,‬ ‫שיש לך גישה חיובית כלפיו.‬
‫זה מוות קומי. אני צריך לנטוש אותך עכשיו.‬
‫אין פה כלום.‬
‫אני צריך לדבר עם סוחר סמים או גרוש.‬
‫זה…‬
‫"אני עוזרת לילדים לחיות."‬
‫טוב.‬
‫שיט.‬
‫אתה איתה? אתם יחד? זה הבעל?‬
‫הבעל.‬ ‫-הבעל. מה אתה עושה, אדוני?‬
‫אני עורך דין.‬ ‫-אתה עורך דין?‬
‫סוף סוף.‬
‫קצת רשע.‬
‫אם אתה איזה עורך דין לטובת הקהילה,‬
‫אני פאקינג… באיזה תחום משפטי אתה עוסק?‬
‫אני קטגור בפשעי מין אצל בני נוער.‬
‫אתה קטגור עברייני מין אצל בני נוער.‬
‫ובכן…‬
‫כשאתה אומר עברייני מין אצל בני נוער,‬
‫אתה מתכוון לאנשים‬ ‫שמבצעים עבירות מין נגד בני נוער,‬
‫או לבני נוער שהם עברייני מין?‬
‫בני נוער שהם עברייני מין.‬
‫בני נוער שהם‬ ‫עברייני מין. צריך להיזהר עם הניסוח.‬
‫וכשאתה אומר… ומה קורה אז‬
‫מה לעזאזל…? אני…‬
‫הישיבה שלי עזרה לקבל צחוק אחד.‬
‫לא אשאר ככה כל המופע. "אז, מה אתה עושה?"‬
‫מה לעזאזל אני עושה?‬
‫אתה קטגור של עברייני מין שהם בני נוער.‬
‫אוקיי.‬
‫ואת נוירולוגית ילדים.‬
‫אז ילד שהמוח שלו‬ ‫אולי לא עובד כמו שצריך, את מתקנת את זה.‬
‫ואלה שלא הצלחת לתקן, הוא מכניס לכלא.‬
‫ככה אתם…‬
‫בבקשה.‬
‫זה צמד מארוול הבא. טוב.‬
‫אז…‬
‫זה היה חמוד ואפל בו-זמנית.‬
‫נדיר למצוא את זה.‬
‫זה כמו נערה גותית שמחזיקה חתלתול. טוב.‬
‫מה איתך?‬ ‫אתה גר בדנוור? כן? מה אתה עושה בדנוור?‬
‫אני עובד בבר, ואני סטודנט.‬
‫אתה עובד בבר ואתה סטודנט.‬
‫אה, זה סרט עם טום האנקס משנות ה-80. טוב.‬
‫אז,‬
‫מה אתה לומד עכשיו?‬
‫אבטחת סייבר.‬
‫אז ביום הוא מסייר באינטרנט.‬
‫בלילה מגיש‬ ‫קוקטייל "פטמות חלקות" למזכירות, נכון?‬
‫אז אתה ברמן ואתה רוצה לעבוד בסופו של דבר‬
‫באבטחת סייבר, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-והעבודה בבר משלמת את החשבונות.‬
‫משלמת על הלימודים.‬
‫מה הדבר הכי מפחיד שלמדת עד עכשיו‬
‫באבטחת סייבר?‬ ‫כמה אנחנו קרובים למתקפת האקרים ענקית,‬
‫שבה כספומטים פתאום לא יעבדו,‬
‫וכל חיפושי הפורנו שלנו‬ ‫ייחשפו באינטרנט? מתי זה יקרה?‬
‫אין כבר בכלל פרטיות.‬ ‫-אין כבר בכלל פרטיות.‬
‫כולנו כבר יודעים את זה. זה לא…‬
‫אלוהים, האם אי פעם… כילד,‬
‫האם היה איזה חרא שהציק לך, שהיה ממש מניאק,‬
‫ועכשיו כשאתה לומד אבטחת סייבר,‬
‫אתה יכול לחפור לו בחיים,‬
‫ופשוט לפרק לו אותם אם תרצה?‬
‫האם הפיתוי הזה עבר לך בראש?‬
‫די הרבה.‬
‫האם חיפשת שמות‬ ‫של ביריונים מפעם ודברים כאלה?‬
‫בחרתי לא לעשות את זה.‬
‫בחרת לא לעשות את זה.‬
‫זו תשובה משפטית מאוד. שמעת את זה?‬
‫ואו.‬
‫זו אישתך, חברה שלך?‬
‫כן.‬ ‫-איזו מהאפשרויות?‬
‫חברה.‬ ‫-חברה.‬
‫ומה את עושה?‬
‫אני מורה.‬ ‫-את מורה.‬
‫מה את… תודה.‬
‫ואו.‬
‫מה את מלמדת?‬
‫אני עוזרת לתיכוניסטים‬ ‫לקבל נקודות זכות לקראת קולג'.‬
‫עוזרת לתיכוניסטים‬ ‫לקבל נקודות זכות לקראת קולג'.‬
‫זה מגניב.‬
‫הקעקועים על הזרוע עוזרים‬ ‫לשבור את הקרח והם אומרים, "היא סבבה‬
‫"היא בסדר"?‬
‫זה בטח עוזר.‬ ‫-זה עוזר, כן.‬
‫את מגיעה עם הקעקועים חשופים?‬
‫או מכריחים אותך ללבוש שרוולים ארוכים?‬ ‫-אני מראה אותם.‬
‫את מראה אותם, יושבת לך…‬
‫בואו נשיג לכם נקודות זכות‬
‫בזמן שאתם מסתכלים על הקעקועים שלי.‬
‫גם אתה מקועקע. כמה זמן אתם יחד?‬
‫שלוש שנים.‬ ‫-ארבע. שלוש או ארבע.‬
‫שלוש או ארבע שנים.‬
‫יופי של אבטחת סייבר…‬
‫בחייכם.‬
‫אתם גרים יחד?‬
‫אה, יפה!‬
‫אתם מתכוונים…היא נראית אחלה…‬
‫והוא יכול להשיג לך‬ ‫כרטיס אשראי בחינם וכל זה.‬
‫כאילו, בחייכם.‬
‫זה זיווג משמיים. תסגרו את זה.‬
‫הוא לא יכול להשתמש בסייבר שלו‬ ‫כדי להשיג לילדים נקודות זכות לקולג'?‬
‫לשנות ציונים, להכניס אותם להרווארד.‬
‫הינה עוד צמד. יפה.‬
‫יש לי שני צמדים‬ ‫של גיבורי-על בשורה הראשונה.‬
‫שלום, אדוני.‬
‫מכנסיים קצרים בשורה הראשונה. נועז.‬
‫יש לך הרבה יותר‬ ‫ביטחון עצמי מאשר שלי יהיה אי פעם.‬
‫אתה גר בדנוור?‬
‫כן.‬ ‫-מה אתה עושה בדנוור?‬
‫אני עובד בבולדר, בעצם.‬
‫אתה עובד בבולדר, גר בדנוור, עובד בבולדר.‬
‫מה אתה עושה בבולדר?‬
‫אני עובד בחנות מכולת.‬
‫אתה עובד בחנות מכולת.‬
‫עם שיער הפנים הזה?‬ ‫אין להם בעיה עם זה, או…?‬
‫לא אשאל באיזו חנות.‬
‫זה מוזר.‬ ‫-בטח תנחש.‬
‫כנראה אוכל. רגע.‬ ‫מה התפקיד שלך בחנות המכולת?‬
‫אני מנהל.‬
‫אתה מנהל בחנות המכולת.‬
‫אתה מנהל את כל החנות או מחלקה אחת?‬
‫כן.‬
‫כן, חלק ממנה.‬
‫חלק ממנה.‬
‫המשקאות האלכוהוליים? איזה חלק אתה…?‬
‫נראה שאתה מופתע לשמוע‬ ‫את עצמך אומר שאתה עובד בחנות מכולת.‬
‫"אני עובד בחנות מכולת!"‬
‫עם מי אתה פה? זה חבר שלך?‬
‫זה חבר שלך, ואיפה אותה עובד?‬
‫אני עובד מהבית.‬ ‫-אתה עובד מהבית.‬
‫במכירות.‬ ‫-במכירות.‬
‫אני מוכר נורות.‬ ‫-אתה מוכר נורות.‬
‫אתה שואל אותי?‬ ‫נראה שאתה, "אני מוכר נורות…"‬
‫אתה עונה כאילו שאני בלש במחלק רצח. כאילו,‬
‫"אני מוכר נורות?" זה לא…‬
‫אתה מוכר נורות מהבית.‬
‫אני איש מכירות של מוצרי תאורה.‬
‫אתה איש מכירות של‬ ‫מוצרי תאורה, אז אתה נשאר בבית.‬
‫אתה מתקשר לאנשים‬ ‫או יוצר איתם קשר באינטרנט?‬
‫באינטרנט.‬ ‫-באינטרנט.‬
‫ומנסה למכור להם נורות.‬ ‫-בדיוק.‬
‫ליחידים או לארגונים?‬
‫שניהם.‬ ‫-שניהם. זה ממש מוזר.‬
‫אני לא יודע איך…‬
‫אתה עושה שיחת זום ואומר, "רק שנייה,‬
‫"תדליק את כל האורות.‬
‫"זה די מעפן, נכון? אז יש לי פתרון בשבילך."‬
‫אתה לא רחוק.‬
‫זה ממש מעניין.‬
‫אוקיי. אתם אחלה,‬ ‫ואתם לא צמד גיבורי-על. סליחה.‬
‫זה… אני לא יודע מה אתם.‬
‫זה בחור שעובד במכולת…‬ ‫לא יודע בדיוק מה הוא עושה שם.‬
‫עוד אחד עושה שיחות זום כדי למכור נורות.‬
‫אני חושב שיש לכם ערוץ אונלי פאנז מוזר.‬ ‫אתם פשוט מסתירים את זה. אתה לא‬
‫באמת מוכר נורות.‬
‫זה יקום די-סי.‬ ‫-יקום די-סי. מאוד…‬
‫אני אעשה את הקטע של החנון, ידידי. טוב.‬
‫שלא תעז!‬
‫זו הייתה שורה ראשונה כיפית. תנו להם כפיים.‬
‫תודה לכם. ואו.‬
‫אהבתי את הרצף.‬
‫רופאה, עורך דין, אבטחת סייבר, מורה,‬
‫סוג של מכולת, נורות, אולי. לא יודע.‬
‫קצב מושלם.‬
‫יודעים מה לא מזדקן יפה? נאורות.‬
‫ממש לא.‬
‫אני נאור, נראה לי.‬
‫אבל יודעים מה? יום אחד לא אהיה נאור,‬
‫וגם אתם.‬
‫תהיו נאורים. תשמרו‬ ‫על ראש פתוח. רק אל תחמיאו לעצמכם.‬
‫כי זה יתנקם בכם.‬
‫כל מי שמבוטל עכשיו‬ ‫כי הוא לא נאור, היה פעם נאור לגבי משהו.‬
‫הם לא עמדו בקצב הקידמה.‬
‫הקידמה בסוף תדרוס אתכם.‬
‫אני מאוד בעד טראנס, בעד נישואי גייז,‬ ‫זכויות גייז, בעד זכות להפלה…‬
‫לא.‬
‫זה לא… מה שאני אומר הוא‬
‫שזה יתפוצץ לי בפנים יום אחד.‬
‫אופיע כקומיקאי בגיל 70, ותהיה לי פליטת פה‬
‫על משהו שלא התעדכנתי בו. אומר,‬
‫"אנשים לא צריכים‬ ‫לזיין את השיבוטים של עצמם."‬
‫"בוז!" תהיה תגובה מוזרה…‬
‫אין מצב. אני בעד טראנסים.‬
‫"תזדיין, שונא שיבוטים!"‬
‫לא, אני לגמרי מתקדם!‬
‫#די_לשנאת_שיבוטים, ואז אני צריך…‬
‫אתחפר בעמדה שלי.‬
‫כשהייתי צעיר, לא אוננת לתוך מבחנה‬
‫ואז זיינת מה שיצא ממנה!‬ ‫אם זה אומר שאני הרע, מצטער!‬
‫בוז!‬
‫אגב, ככה אתה יודע אם אתה מיעוט נרדף‬
‫או קבוצת שוליים שפעם היו מחרבנים עליה,‬
‫ועכשיו אתה יודע שהצלחתם‬
‫כשלבנים סטרייטים‬ ‫מתחילים לשאול אם אפשר להתבדח.‬
‫אז אתה יודע… קהילת הטראנס ממש התקדמה‬
‫כי פתאום, סטרייטים לבנים שואלים, "זה בסדר?‬
‫"הבדיחה הזו עובדת? זה בסדר?"‬
‫אתם יודעים.‬
‫אבל בכל אופן, זה אומר שבעתיד,‬
‫סטרייטים לבנים יהיו המיעוט,‬
‫ואז יהיו חארות שיגידו, "היי, אספר בדיחה‬
‫"על סטרייט לבן,‬ ‫והוא משחק באולינג. זה בסדר?‬
‫"אתם משחקים באולינג? זה לא פוגעני?‬
‫"הוא מאזין‬ ‫ללימפ ביזקיט, באופן אירוני, אוקיי?‬
‫"זה אירוני. זה באירוניה."‬
‫ואו, שש השנים האחרונות. הזוי.‬
‫הייתי בכזו פניקה ב-2016 ובכל השנים שאחריה,‬
‫"מה לעזאזל קורה?‬ ‫אלוהים, האם אמריקה מגיעה לסופה?"‬
‫לא, יודעים מה?‬
‫היא לא. קשה עכשיו,‬
‫אבל כל מה שקורה אמור לקרות עכשיו.‬
‫יודעים מה הייתה 2016?‬
‫זה הטנטרום האחרון של הבומרים.‬
‫זה מה שזה היה.‬
‫הטנטרום האחרון של הבומרים.‬
‫בכל פעם שדור מזדקן,‬
‫הם נכנסים לפניקה כי מוות הוא מפחיד ומגעיל,‬
‫והם שמים איזה חרא בבית הלבן לפני שהם מתים.‬
‫זה קרה בעבר. הדור האדיר מכולם…‬
‫הדור האדיר מכולם, אלוהים, נלחמו בנאצים,‬
‫הצילו את העולם מעריצות,‬ ‫חזרו, בנו את הפרברים,‬
‫גידלו את הבומרים, ואז התחילו להזדקן.‬
‫השיער האפיר, הזין כבר לא עבד,‬
‫טחורים וכריתות רחם.‬
‫הם נכנסו לפניקה. זה היה בסוף שנות ה-70.‬
‫מוזיקת פאנק, הם לא יודעים מה קורה. "זין.‬
‫"שימו את הקאובוי הזקן‬ ‫מהסרטים בבית הלבן. כן, תזדיינו.‬
‫"הייתי פה, לעזאזל!"‬
‫אז הבומרים גדלו. תחשבו על בומרים.‬
‫הם היו חוד החנית במין, רוקנרול, מרדנות…‬
‫הנעורים היו רשומים על שמם, ואז הם הזדקנו.‬
‫השיער האפיר, הזין הפסיק לעבוד,‬
‫טחורים וכריתות רחם,‬
‫דור הפאקינג אקס והזי‬ ‫צוחקים עליהם בטוויטר וטיקטוק.‬
‫המון מוזיקת היפ הופ שהם לא מבינים.‬
‫אז הם אומרים, "אלוהים,‬ ‫אני עומד למות. מה לעזאזל קורה?‬
‫"שימו את מנחה השעשועון הגזען‬ ‫בבית הלבן. כן, תזדיינו!‬
‫"הייתי פה!"‬
‫אני מדור האקס.‬
‫ובכן,‬
‫הטנטרום שלנו יהיה הרבה יותר מאשר מגעיל.‬
‫כשנתחיל להזדקן והזין שלנו‬ ‫יפסיק לעבוד והשיער יאפיר…‬
‫אלוהים יודע את מי נשים בבית הלבן.‬
‫זה יהיה אדי ודר או ג'נין גרופלו, אחד מהם.‬
‫לא יודע.‬
‫תקשיבו.‬
‫אני אוהב אותם.‬
‫ג'נין תהיה נשיאה נוראית.‬
‫אני מכיר אותה משנות ה-90.‬ ‫אני אוהב אותה. היא תגיד את זה בעצמה.‬
‫ג'נין, את צריכה‬ ‫להיות הנשיאה, "אני לא עושה את החרא הזה."‬
‫אלוהים, רגע. ככה היא תנצח.‬
‫תחשבו איך חושב דור האקס,‬ ‫"זו בדיוק הגישה שאנחנו צריכים.‬
‫"זה מושלם."‬
‫"לא, ברצינות.‬ ‫לא אעשה את זה." "כן, אנחנו יודעים, כן."‬
‫היא תבריז מהעימות. לא יהיה לה קמפיין.‬
‫היא לא תבוא להשבעה של עצמה.‬
‫כן, זה יהיה מדהים.‬
‫נאהב אותה אפילו יותר.‬ ‫סי-אן-אן ישימו פס בתחתית המסך,‬
‫"312 ימים שבהם הנשיאה לא הגיעה לעבודה."‬
‫יעבירו את השידור אליה באיזה‬ ‫בית קפה. "אמרתי לכם שלא אתמודד."‬
‫ואז נמות‬
‫ולא נהיה פה לראות‬ ‫את מי דור הזי ישימו בבית הלבן.‬
‫הנשיא לוגאן פול.‬
‫אני לא… תקשיבו. לא יודע.‬
‫הנשיא ג'ו רוגן.‬
‫הוא… תקשיבו לי.‬
‫אני מכיר את ג'ו משנות ה-90.‬
‫הוא אחלה.‬
‫הוא ירד מהפסים. יודעים למה?‬
‫כי מישהו נתן לו מאה מיליון דולר.‬
‫זה ישגע כל אחד…‬ ‫הוא בעצם מתמודד עם זה טוב יותר ממני.‬
‫אם היה לי פודקאסט על סריגה‬
‫ומישהו היה נותן לי‬ ‫מאה מיליון, הייתי מזיין צמר בפודקאסט שלי!‬
‫וג'ו היה אומר, "השכל של פאטון נדפק.‬
‫"אלוהים."‬
‫הזדקנות היא לא נוראה‬ ‫אם לא לוקחים את זה אישית.‬
‫זה המפתח, שתדעו.‬
‫תעמידו פנים שאתם ג'ף גולדבלום ב"הזבוב",‬
‫ואתם רואים את כל החרא המוזר הזה… "ואו!"‬
‫תשיגו מחברת עם כריכת עור.‬ ‫תרשמו הערות, מאוחר בלילה…‬
‫לפלוצים שלי יש ריח של ספרים ישנים.‬
‫אבל אני לא אוכל ספרים ישנים. זה…‬
‫זה דורש חקירה מעמיקה יותר.‬
‫יום 17. לוקח יותר זמן‬ ‫להפסיק להשתין מאשר להשתין.‬
‫זה יקרה לכולנו.‬
‫אשאיר אתכם עם הסיפור הזה על… עוד תקלה,‬
‫שהייתה לי,‬ ‫כף הרגל, הכול. הכול מתפרק. אבל יודעים מה?‬
‫אנחנו במאה ה-21.‬ ‫זה בסדר. תמיד תזכרו את זה.‬
‫בשנה שעברה, בנובמבר האחרון, נאלצתי לעבור‬
‫ניתוח קטן, טוב?‬
‫אספר לכם את הסיפור. ואכבס קצת מילים‬
‫כדי שזה לא יהיה מזעזע. כי זה מזעזע.‬
‫עברתי ניתוח קטן, מסוג הניתוחים ש…‬
‫בואו נאמר ככה,‬
‫גברים בגילי שיושבים הרבה צריכים לעבור.‬
‫מבינים את הכוונה?‬
‫אני מודאג.‬ ‫עדיין יש קורונה. אלוהים, מה אם אדבק?‬
‫אבל שכחתי שאני חי במאה ה-21.‬
‫יש לי המון יתרונות.‬
‫ביום הניתוח זימנתי לי מכונית עם הטלפון.‬
‫המכונית הגיעה.‬ ‫הבחור היה במסכה. אני הייתי במסכה.‬
‫המכונית הייתה נקייה, נסעתי לביה"ח.‬
‫הרופא פגש אותי,‬ ‫הראה לי את כל נוהלי הניקיון שלהם.‬
‫הוא אמר, "התמקצענו בניתוח הזה.‬
‫"הוא אורך רק שעה. תצא תוך שעה.‬
‫"תלך הביתה עוד היום."‬
‫הוא הרדים אותי.‬ ‫התעוררתי אחרי שעה. אלוהים, אני בסדר.‬
‫הוא אמר, "אתה באמת בסדר.‬
‫"הינה משככי כאבים מתקדמים שיעזרו בהחלמה.‬
‫"לא תרגיש כלום.‬
‫"עכשיו קח את הטלפון וזמן עוד מכונית.‬
‫"אתה חי במאה ה-21."‬
‫וזימנתי, והמכונית לקחה אותי הביתה.‬
‫וכשהגעתי הביתה, היה לי מכשיר‬ ‫שאיתו העברתי דרך האוויר סרטים,‬
‫ספרים, תוכניות טלוויזיה,‬ ‫מוזיקה כדי לבדר אותי בזמן שאני מחלים.‬
‫המאה ה-21.‬
‫כשיצאתי מבית החולים,‬
‫הרופא אמר,‬
‫"יש פעולה גופנית‬
‫"שאתה רגיל שמתרחשת בכל יום,‬
‫"ובימים הקרובים‬
‫"היא לא תקרה.‬
‫"ואחרי שלושה או ארבעה ימים,‬
‫"פתאום,‬
‫"היא תקרה.‬
‫"אבל בפעם הראשונה שהיא תקרה,‬
‫"זו תהיה תקרית.‬
‫"אין סיבה לבושה.‬
‫"זה יקרה, חלק מההחלמה.‬
‫"לך להחלים בשלווה."‬
‫הלכתי הביתה.‬
‫ביום הראשון‬ ‫צפיתי בסרטים. קראתי ספרים באייפד.‬
‫הלכתי לישון.‬
‫כלום לא קרה.‬
‫למוחרת, צפיתי בסרטים,‬ ‫קראתי ספרים באייפד, הלכתי לישון.‬
‫כלום לא קרה.‬
‫ביום השלישי,‬
‫צפיתי בסרטים, קראתי ספרים באייפד,‬
‫הלכתי לישון.‬
‫ב-03:30 בבוקר.‬
‫זה קרה.‬
‫אבל התעוררתי תוך כדי. ואני מרגיש שזה מגיע.‬
‫אני מקדים את זה בחצי שנייה.‬
‫ואו, זה לא יהיה אסון. קפצתי מהמיטה.‬
‫הכול בסדר. חציתי את חדר השינה.‬
‫נכנסתי לחדר הרחצה.‬ ‫אני במרחק שלושה מטרים מהאסלה.‬
‫אני אספיק.‬
‫בום! לא.‬
‫הספקתי להוריד את התחתונים והטרנינג.‬
‫וזה עשה את זה גרוע פי עשרה.‬
‫כי עכשיו,‬
‫חדר הרחצה הלבן והנקי שלנו‬
‫היה…‬
‫מעוטר לכבוד הסתיו. מה אתה אומרים?‬
‫כן.‬
‫חג הודיה שמח.‬
‫אז‬
‫אני עומד שם‬
‫חושב, "אלוהים, יש לי‬ ‫שתי אפשרויות. לנקות את עצמי, או להסתכן‬
‫בזה שאשתי תיכנס‬ ‫ותראה את האסון הזה, וזה לא מגיע לה.‬
‫אז בחרתי באפשרות השנייה.‬
‫קודם ניקיתי הכול. הבאתי מגבות.‬
‫ניקיתי הכול ויצרתי ערימה גדולה ומגעילה.‬
‫אני צריך להוריד את הבגדים,‬
‫כולל החולצה. הרסתי את החולצה.‬
‫פיזיקה.‬
‫אז…‬
‫לקחתי את כל הערמה‬
‫למטה אל… אני ערום עכשיו.‬
‫ירדתי למטבח עם ערימת הזוועה,‬
‫הוצאתי את השקית מהפח, שמתי את זה בשקית.‬
‫עכשיו השעה ארבע בבוקר,‬
‫אני צריך ללכת לקצה שביל הגישה שלי.‬
‫למיקום של פחי האשפה.‬
‫פתחתי. זרקתי.‬
‫פשוט עמדתי שם.‬
‫ערום.‬
‫ב-04:00 בבוקר,‬
‫ואני פשוט‬
‫הבטתי בירח…‬
‫רק לפני כמה שעות,‬
‫הייתי במאה ה-21,‬
‫עם גישה לטכנולוגיה מתקדמת, רפואה, תחבורה,‬
‫ועכשיו,‬
‫רק כמה שעות אחרי זה,‬
‫נחשפתי‬
‫בתור הקוף הערום שאני באמת.‬
‫הקוף הערום‬
‫והמכוסה בחרא,‬
‫שמתחבא בתוך כולנו.‬
‫ובעצם חוויתי רגע מוזר של שלווה,‬
‫כי זה היה כל כך נורא,‬
‫וחשבתי, "בעצם אני ממש רחוק‬
‫"מהמאה ה-21 כרגע.‬
‫"אני למעשה‬ ‫קרוב יותר לאבותיי הניאנדרתאליים."‬
‫יש משהו מזכך מאוד בזה,‬
‫והרגשתי ככה למשך עשר שניות.‬
‫ואז נזכרתי שלכל השכנים שלי יש מצלמות בדלת.‬
‫אז לכולם שלחתי‬ ‫כרטיס ברכה לחג המולד באותה שנה.‬
‫תודה רבה לכם, דנוור!‬
‫תודה!‬
‫תודה לכם. תודה!‬
‫תודה לכולכם.‬
‫תודה!‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬