Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Svijet će večeras svjedočiti rijetkoj pojavi na nebu,
prvoj potpunoj pomrčini Mjeseca u noći punog Mjeseca.
Ljudi će moći gledati potpunu pomrčinu Mjeseca
na nebu u Sredozemlju
te dijelovima zapadne Azije i sjeverne Afrike.
Ovaj nesvakidašnji događaj ponovit će se tek za 19 godina.
-Stišaj. -Pomrčina se događa…
Da. Doza ovisi o težini psa.
Dajte mu cijelu tabletu. Smrvite je i umiješajte u hranu.
U redu. Onda pola tablete.
Slijedite upute vezane uz težinu s kutije.
Zašto? Koliko je težak?
Dobro. Dajte mu tričetvrt tablete, za svaki slučaj.
Prestani.
Ne kažem vama, gospođo, nego svom psu.
Da. Doberman. Opak je, znam.
Ne! Sjedni, Zizo!
Sjedni.
Dobar mali!
Tričetvrt tablete, za svaki slučaj. Tako je, gospođo.
Kamo ideš?
Rekla sam ti. Tini.
Ne laži mi, Sophie. Kamo ideš?
Dobro, nemoj mi vjerovati.
-Tko dolazi po tebe? -Tina i prijatelji koje ne poznaješ.
Ideš tom Jalalu, Jeelu… kako se već zove?
Ne.
Ne laži mi, Sophie.
Ne lažem. Idem Tini. Ne znam tko će biti ondje.
A što je ovo?
Zašto su ti u torbici?
Tinini su. Skrivam ih za nju.
Tinini.
Misliš da sam glupa, Sophie?
Nisam glupa. Spavaš s njim?
Nemoj odgovoriti. Reći ću te tati. Izluđuješ me.
Sama sebe izluđuješ, mama.
Emad je večerao.
Ako kaže da je gladan, samo ne želi ići u krevet.
Mulukhia se jede vruća.
Pokrila sam je da ostane topla.
Ako je pokriješ dok je topla, rasloji se.
Nadam se da neće.
Sara! Emade! Ne vidite li koliko je sati?
Ugasite igrice i u krpe! Hajde!
Molim te, mama! Pet minuta!
Ništa pet minuta, Sara.
Hajde! Emade, ugasi ili ću te škakljati.
Te će im stvari spržiti mozak.
Hajde, djeco! Idemo.
Sav taj šećer koji im tvoja mama daje spržit će im mozak.
Idem po rižu i zečetinu.
Čekaj.
Ne pijem više pilule.
Što je?
Evo. Našla sam ovo u torbici tvoje kćeri.
-Kopala si po njoj? -Tražila sam dokumente.
Zaista, May?
Ide van s Jeelom, svojim idiotskim dečkom.
Kopala si po torbici?
Jesam. Jedino te to zanima?
Kći ti je pomahnitala, Waleede.
Reci joj da ne smije ići van.
Uskoro će navršiti 18 godina. Radit će što želi.
Zašto si tako slab na nju?
Jedva čekam da vidim Mayino lice kad vidi da joj nosim zečeve.
Zaboravila sam mobitel. Samo tren.
Idemo?
Koliko njezinih vršnjaka viđaš u klinici? Ne možeš utjecati na to. Ne razumijem te.
-Ona mi je kći. Drukčije je. -Stalno se sukobljavate.
Misli da može raditi što hoće zato što je starija?
Dovoljno je stara. Nije više dijete, May.
Moja mama nije paničarila.
Kakve to veze ima? Nisam tvoja mama.
Nije se brinula zbog mene.
Ti si muško. Drukčije je.
Kako to misliš?
Ma daj!
Da je dečko i da si našla kondome, sve bi bilo u redu?
Znači, ti si sada kul roditelj?
Radije se posveti tom luku.
Kakvo je ovo loše vino?
Je li jadno? Da kupimo drugo?
Jadno?
Francusko organsko vino, stoji 40 dolara.
Daj, Ziade. Znaš kakvi su.
-Što radiš? -Skidam cijenu.
-Nemoj. -To je nepristojno.
Ostavi je, neka znaju da stoji 40 dolara.
U redu.
Po čemu je današnja pomračina posebna?
Mjesec će dosta dugo ostati u sjeni.
Ali to je pravo lice Mjeseca.
-Je li to nešto lijepo? -Samo je neobično.
Kažu da se tada čudne stvari događaju.
I kaže se pomrčina, ne pomračina.
U redu.
Pomračina uma!
Pomračen ti je um!
Dobro došli!
-Dobro došli! -Wille!
-Kako si? -Falili ste mi!
-I vi meni. -I vi meni.
-Niste trebali! Što je to? -Mulukhia.
-Napokon ćemo kušati egipatsku mulukhiju. -I to ne bilo kakvu. Sa zečetinom!
Pravi kuhari kažu „zečevina”.
-Zečevina. -Vježbaj.
I namigni.
-Zdravo! -Majuša!
-Kako si? -Falila si mi.
-I ti meni. Kakvi zečevi? -Donijeli smo mulukhiju sa zečetinom.
-Bit će pravi kulturološki šok. -Molim?
Šok je bio u restoranu u Egiptu.
-Pametnjakovićko! Još se sjećaš? -Kako da zaboravim?
-Smrdi li po kuhanju? -Divno je! Gladni smo, Wille.
-Cijeli je dan ovako. -Zaboga!
-Što ćeš popiti? -(Vino.)
Ma ništa. Gdje je Sophie?
Odijeva se u sobi. Ide van.
-Dobro, idem je… -Bolje ne.
-Što se dogodilo? -U torbici sam joj našla…
-Cigarete? -Kondom.
Ajme! I njezin je tata saznao, naravno.
-I nije ništa učinio? -Jasno.
Ne daj joj da izađe.
-Dobra večer. -Bok.
-Zdravo. -Bok.
-Bok, Jana. -Kako si?
-Bok, Sherife. -Kako si?
-Mariam, falila si mi. -I ti meni.
-Divna haljina! -Ta boja ti pristaje.
-Hvala. -Bok, May.
-Bok, Mariam. -Bok. Kako si?
-Kako si? -Divna si!
Hvala, dragi.
-Bok, May. -Dvije puse.
-Parkirao sam iza tebe. -Jesi ga opet ogrebao?
Malčice.
-Novi par nije došao? -Ne još.
-Samo jedna boca? -Želiš cijeli sanduk?
-Uostalom, stoji 40 dolara. -Nabijaš nam to na nos?
Znam, vidio sam cijenu.
-Organsko je. -Organsko? Smeće. Ne da se otvoriti.
Rabih dolazi s djevojkom. Upoznat ćemo je. Kako se zove?
-Rasha. -Rasha.
Sigurno je simpa ako je s njim.
I posebna, baš kao on.
Što fali Rabihu?
On je muškarac kakvog žene vole. Samo kažem.
Rabih je duhovit.
U 25 g. nisam ga vidio s pristojnom curom.
-Uvijek neki ološ. -Jesi li ljubomoran?
Čekajte, što fali Rabihu? Drag je, duhovit, dobar.
Ljudi ga vole. Ugodan je.
Žene žele da im samo bude prijatelj i nogiraju ga.
Zašto ga napadate?
Uostalom, jesu li sve vaše djevojke bile ljepotice?
Nisam tako mislila, Jana. Hoću reći…
Evo ih.
Jedva čekam da je vidim.
Mislite li da je ona seksi i da će mu svi zavidjeti? Što je ovo?
Uvijek odem na krivi izlaz.
Što je?
Sam si. Gdje je Rasha?
-Želimo je upoznati. -Da.
Znam, ali ne osjeća se dobro pa je bolje da ostane doma.
O, ne! Je li nešto ozbiljno?
Nije. Samo se ne osjeća dobro.
Šteta! Silno smo je htjele upoznati.
Cijela je večera u njezinu čast.
-Da odem? -Ne!
Daj, Bibo! Nismo tako mislile.
-Daj mi to. -Dušo!
-Falile ste mi. -I ti nama!
Dobro si?
-Zdravo. -Nogirala te?
-Ma daj! -Napucala te?
Ma ne! Ne osjeća se dobro.
-Posvađali su se. -Nismo.
-Što joj je? -Ne osjeća se dobro.
-Ima li temperaturu? -Nema.
-Bibo! Kako si? -Što je njemu?
-Niste se posvađali? -Ne.
Kako si, stari?
-Pusti ga, naporan je. -Što mu je?
-Što si rekao, koliko je stara? -Nisam. Tek sam stigao.
-Što vam je? -Dosta.
-Pustite ga. -Hvala.
Ignoriraj ih.
-Što je to? -To je za Rabiha.
Pitaju koliko je stara. Je li stara?
-Kako stara? -Ne poznajemo je pa nagađamo.
Je li visoka ili niska?
-Je li lijepa? -Jest.
-Ignoriraj ih. -Zašto? Zanima nas kako izgleda.
Reci meni. Pusti njih.
Na Instagramu je?
-Nije. -Kako to?
Nije na Instagramu ni Facebooku.
Pokaži fotku.
-Nemamo fotke. -Pokaži mi.
-Počinje pomračina. -Pomrčina.
Sada? Ah, da. Počela je. Dođite.
-Pomrčina Mjeseca. -Hoćemo večerati? Dođite.
Umirem od gladi.
Kažu da se u ovo vrijeme ispunjavaju želje.
-Vidim dva. -Dva su.
Ti trebaš vidjeti četiri.
Moraš izoštriti.
-Ovdje? -Da.
Ne tresi ga.
-Vidiš li? -Da.
-Predivno. -Dobro, sad se makni.
-Oprezno! Osjetljivo je. -Briši!
-Kako je? -Divno!
Sad je i astrolog!
-Vidio si nešto? -Da. Predivno je!
-Pokaži mi. -Evo.
-Zašto si ga pomaknula? -Nisam znala da se miče.
Gledaj i prilagodi ga sebi.
Dobro.
-Dakle? Rasha? -Da.
Što se događa? Kako se osjećaš?
Dobro. Znaš kako je u početku.
Dobro je.
-O čemu tračate? -Ispituje me.
Pitam ga o djevojci. Skriva je.
Žarko žele čuti bilo što o njoj.
-A ti ne želiš? -Želim.
-Ali ne tako. -O čemu razgovarate?
Sad je istraga potpuna.
Ispitujemo ga o Rashi.
Znam zašto nije došla.
Rabih ne želi da vidimo koliko je zateleban.
-Zateleban? -Da. L'amour!
Ne znam volim li je već.
Kako to misliš?
Kako čovjek zna je li zaljubljen? Kako to znaš?
Iskreno, zaboravila sam.
Ako želiš razgovarati s njom
više od 20 puta na dan, zaljubljen si.
-A više od 40? -Četrdeset…
Onda si nastradao! Nema ti spasa!
A ako prestanete razgovarati, u braku ste.
Ne smij se. To je glupa šala.
Koliko ste već zajedno?
-Malo više od mjesec dana. -Onda se još palite jedno na drugo.
To je normalno u početku.
I, kakva je to veza?
Čemu tolika pitanja?
Ležerni ste? Je li ozbiljno ili se zabavljate?
Je li to samo avantura?
-Ovo je pravo ispitivanje. -Hvala!
Zašto? Samo nas zanima.
Dobro. Što?
-Je li dobra? -Kako to misliš, Ziade?
Kad počnete nekog ispitivati, jadan on!
Ovako je bilo kad sam vas ja upoznala.
Što? Kada? Ne sjećam se.
-Ja se sjećam. -Strepjela sam.
A što da ja kažem?
Novi brak, nova zemlja, nepoznati ljudi.
Znala sam da govorite arapski, ali nekakav sleng…
A gle te sada! Cvrkućeš kao ševa!
To je kod nas prostota. Mi kažemo „kao slavuj”.
-A izraz „kita”? -To je još gore.
Najgora je riječ „pica”.
Jednom se u restoranu posvađala s čovjekom.
Počela ga je vrijeđati. Pa sam joj objasnio oba značenja.
Postoji još jedna, ne mogu se sjetiti.
Da. Bokra a bokra.
-To znači „sutra ujutro”. -Onda recite tako!
Bojala sam se.
Ziadovi ste prijatelji i bliski ste. Mislila sam da ćete biti zatvoreni.
Bojala si se? Nas?
-Mi smo anđeli. -Vidiš krila?
Taj sam se dan valjda deset puta presvukla.
Dvadeset.
Jesi li na kraju našla nešto?
Ne, ali osjećala sam se jako ugodno s vama.
Kao da sam jedna od vas.
Ili nisam?
Naravno da jesi!
Da, naravno.
Što bismo bez svoje Janice?
Dokad ćete tako?
Cijeli je dan s tobom. Ja sam na redu.
-Gladan sam. -Ja nisam.
-Umirem od gladi, kako vi kažete! -Uđi.
-Uđite. -Pomakni ga prema gore.
-Poremetila si ga. -Da, ali nema veze. Izoštri.
Slušaj profesora.
-Dođi bliže. Gledaj ovdje. -Ovako?
Da. Izoštrit ću. Vidiš li?
Nemojte mene kriviti za sve.
Prvi smo put na okupu bez Simija i Nour.
Čule smo se. Pozdravlja vas.
-Kako je? -Shrvana je. Otišla je mami.
Očekivano. Muž je vara s curom koja mu može biti kći.
-Nije to lako. -Ne znam kako će izaći iz depresije.
-Ti si znao? -Što?
-Da ima curu koja mu može biti kći? -Nisam.
Ne.
Vjerujete li im?
-Ništa si ne taje. -Zabrinuta si zbog njih?
Kako bismo znali? Mislite da bi nam rekao?
-Misliš da bismo rekli nešto i da znamo? -Trebali biste.
-Jesmo li prijatelji? -Što želite reći?
Čak i da znamo,
bismo li rekli Nour da je Simi vara sa seksi,
prelijepom 23-godišnjakinjom?
Ima 22 godine.
Odvratan si.
Odvratan? Zašto? Ne pretjeruj.
To je delikatno. Ne trebamo se miješati.
Onda bi rekli da su zbog nas prekinuli.
Hvala. Upravo tako!
Kažem vam, ako ikad saznate da me Ziad vara,
odmah mi recite. Neću nikoga kriviti.
-Sigurno? -Pa, ako inzistiraš…
Hej!
Dosta! Mislit će da se ne šališ.
Bez brige. Neće nikad izdati jedan drugoga.
Svi su oni isti.
-Leda? -Da, molim.
Ionako smo različiti.
Jasno. Kao Mac i PC.
Da.
Ma nemoj? A što smo mi?
Vi, muškarci?
Vi ste kao jeftino računalo.
-Sporo. -Nesposobno za više radnji.
I lako pokupite viruse.
Različiti smo. Mi brže razmišljamo i analiziramo stvari. Kao Mac.
-A tek dizajn! -Da.
Skupe ste. Kod vas ništa nije besplatno.
-Jedino se međusobno razumiju. -Da, ali ne možete bez nas.
Što će Simi sada?
-Što će raditi? -Sve.
Nema ženu ni djecu i ima djevojku od 23 g.
Dvadeset i dvije.
Da, 22. Sigurno je očajan.
Siroče! Teško mu je.
Još će se i tetovirati.
Objavljivat će svašta na Facebooku i ići po festivalima.
Da sam mu žena, uzela bih mu auto, kuću i sav novac.
Čak i svu odjeću.
Neka ide gol svojoj djevojci.
-To radi i bez ženine pomoći. -Ah, da.
Ne zanosimo se. Nije gol i žena mu neće sve oduzeti.
-Misliš? Pitaj Rabiha. -Sa mnom je drukčije.
-Dao sam joj sve da me pusti na miru. -Pametno!
Nevjerojatno kako jedna poruka razori obitelj!
Nije kriva poruka.
Krivi su idiot i droca.
Samo malo. Zašto mu je uopće kopala po mobitelu?
Ona je kriva što je vidjela poruku?
Ne kažem to, ali…
On je idiot.
Trebao je odmah obrisati poruku.
Ako kani varati ženu, treba biti oprezan.
Kako oprezan?
Ti smatraš da je problem u tome što nije obrisao poruku?
A ne u tome što je govnar i što je varao Nour?
Kako oprezan?
Hoću reći…
Što je? Sad sam ja kriv?
-Dodaj mi ovo. -Divni su.
Uzmi kibbeh. Još su vrući.
Ili se bojiš da ćeš se opeći?
-Divno, Wille. -Jako ukusno.
-Što je kod tebe? -Patlidžan?
Što god.
Ziad ima pravo. Čovjek treba biti oprezan.
Naravno.
Zašto me gledate?
Problem je u tome što nam je sav život u ovome.
Svi će se parovi rastati ako pogledaju jedno drugomu u mobitel.
Možda imaš pravo.
Ne gledam u mužev mobitel. Da dopusti, možda bih nešto saznala.
Ako to toliko želiš, izvoli.
-Moj mobitel. -Ne želim.
-Gledaj što hoćeš. -Neću.
-Samo izvoli. -Sherife. Jedemo.
-Nemoj se uvaliti u nevolje. -Dobar tek. Ne smeta mi.
Ma uopće mu ne smeta! Drhti jer mu je hladno.
-Problijedio je. -Šuti!
-Ne smeta mi. Pogledaj. -Neću.
Ali i ti njemu daj svoj.
Evo. Ionako me nitko ne zove, osim pedijatara
i njegove sestre, koja svaki sat pita kako je njegova mama.
-Ne može zvati nekoga drugoga? -Ti se ne javljaš.
Ako Ziad zatraži tvoj mobitel, hoćeš mu ga dati?
Hoću. Može gledati što god želi. Nemam ni lozinku.
Nema potrebe, dušo.
Potpuno ti vjerujem.
Kakvo povjerenje! Zavidim vam.
Moj bi muž prije progutao mobitel, nego mi dao da ga dotaknem.
-Zar ne, dragi? -Nije istina, dušo.
Evo. Otvori ga i pogledaj što god želiš.
Naći ćeš slike golih žena, a ne smiješ ništa reći. To mi je posao.
Živio, stari!
Pravi si sretnik.
Trebaš li pomoćnika?
Da, ali ne tebe.
Dakle, svi ste slobodoumni,
nitko ništa ne skriva i nema tajni među nama.
Naravno, May. Oni su anđeli.
Simi je jedini bio gad.
Nije istina. Svatko od nas sigurno ima…
Što ima? Tajne?
Naravno da ne. Prijatelji smo 20 g. A sad imamo tajne?
Da ih bar imamo! Onda bi bar bilo zabavno.
Možemo se zabaviti ako želite.
-Kako? -Igrajmo svi jednu igru.
-Može. -Kakvu igru?
Jednostavnu. Stavimo mobitele na stol
i nastavimo večerati.
Što nam god stigne, poziv, SMS, mail, WhatsApp…
Opaka si!
Zajedno ćemo ih čitati i slušati.
Opaka si!
Zašto svi strepite?
Rekli ste da nema tajni, nitko ništa ne krije.
Jesu. I zato smo rekli da ćemo se igrati. Ja sam oduševljena!
-Ali ova igra… -Zgodna je.
Zabavit ćemo se. Ja sam za.
Bravo.
Ako se želite igrati, može.
I ja sam za.
Kako muževno!
Ozbiljno? Zbilja ćemo se igrati?
U čemu je problem? Bojiš se?
Ne bojim se.
Junačiš se jer ti je djevojka doma?
Zašto je to bitno? Pristao sam. Ništa ne tajim.
Ništa ne tajiš…
Šuti! Nitko te ne šljivi. Ni tvoja majka.
Zašto nas izazivaš ovakvom igrom?
-Što želiš postići? -Ništa.
Zašto se brineš? Nešto mi tajiš?
Ne, ali brinem se da možda ti meni nešto tajiš.
Možda.
Ne želim uopće znati. Baš me briga.
Zar bi predložila igru da nešto taji?
Možda nam želiš nešto reći.
Tajiš nešto i želiš da izađe na vidjelo.
-Ne glumi detektiva. -Da, ljudi!
Serijski ubojice to rade.
Razotkriju se da pokažu svoj zločinački genij.
Valjda nisi ubojica.
To je ispravna teorija.
Prestat ćemo ako bude dosadno.
-To je kao igra istine. -Dajte! Glupo je!
Ziade, dokaži da ništa ne tajiš i stavi mobitel na stol.
Izvadi ga. Zašto ne bi?
Trebam li se brinuti?
-Zašto bi se brinula? -Hajde onda.
Zadovoljna?
Ne smeta mi.
Zbilja ćete sudjelovati?
Što? Ne, ljudi. Ovo neće ići.
Nepristojno je dirati mobitel dok jedemo.
Kako pazi na bonton!
Simi je bio oličenje bontona.
Isključio bi mobitel za stolom.
Sherif svoj okrene naopako. Misli da ne primjećujem.
Ne radim to namjerno. Tako ga držim.
Ah, da, čuvaš ekran. Jako je skup, 200 dolara.
-Ne, dušo. Evo ga ovdje. -Pred nama.
Ekran je okrenut prema gore. Razbij ga, uništi ga, što god želiš.
Zaboga! Ostavimo ih jedan uz drugi.
Možda se spetljaju i dobiju malene mobitele.
Slatko!
Ali ako tvoja mama nazove, neću se javiti.
A ako vlasnica psa nazove, ja se neću javiti.
Dobro. Da vidimo kako će ovo proći.
-Zaboga. -Bok.
-Bok, Sophie.
Tata, možemo li razgovarati?
-Da. Ispričavam se. -Samo izvoli.
Koliko je sati?
Ziade, dodaj kibbeh.
Dodaj kibbeh.
Možeš mi dati novca?
Sophie, moraš se malo smiriti. I ti i mama.
Zašto se sad svađate?
Tata, stalno se ljuti i viče.
Sophie.
Koliko ima godina?
Za mjesec dana 18.
Osamnaest! A sjećam se kako se kao mala igrala u pijesku!
Imala je deset godina.
Sad se igra našim živcima.
Odgoj je jeziva i velika odgovornost.
Neka se njezin tata zafrkava s njom. Ja sam umorna.
U redu je. Moraš malo popustiti.
Znaš onu: „Pomozi si sam, pomoći će ti i Bog.”
„Cvijet je najljepši dok je neubran.”
-Ma nemoj? -Da.
N. Dakle?
N. „Nikad ne reci nikad.”
D. Odakle mi izreka koja počinje s D?
-Ti si počeo. D. -D.
Do-re-mi!
Do nam želi dobar dan
Do-re-mi!
-Poruka. Čekajte. -Za koga je?
-Za Ziada. -Moj je.
Hoćemo je pročitati?
Da.
ŽELIM TE ODMAH
-Što je? -„Želim te odmah.”
-Tko je to? -Ne znam.
Sjajno smo počeli, Zizo!
Odmah skandal!
-Ali… -Što znači: „Želim te odmah”?
Znači smjesta, ovaj čas, ove sekunde.
Možeš li se smiriti?
Nepoznat mi je broj.
Možda je netko krivo poslao poruku.
Ne kužim. Zašto ti sada stiže poruka…
-Gle. I zvoni. -To je isti broj.
-Vidi tko je. -Javi se.
Neću na nepoznat broj.
Ne znam broj.
Uključi zvučnik.
-Takva je igra. -Javit ću se.
-Javit ću se. Halo? -Zvučnik.
-Uključit ću zvučnik. -Hajde.
Smiri se. Uključit ću ga. Evo.
Halo?
Halo? Tko je to?
Da.
Halo?
Želim te odmah!
Odurno!
-Sjajno! -Odurno!
Pravi si magarac!
Kakav stres!
-Odvratno! -Zezamo se.
-Što sad? -Baš je zabavno!
Slutila sam da je to psina.
Ma daj, Jana! Slutila si?
-Kunem se. -Ma daj! Da si se samo vidjela!
Pozelenjela si.
-Tata! -Da, mila?
Vratiš mi mobitel?
-Da. Evo. -Oprosti.
-Barem pozdravi. -Ne. Zašto bi, May?
-Falila si mi. Sjedni. -Moram ići. Bok.
-Bok, dušo. Oprezno na cesti! -Bok.
Ne znam što joj je. Nije inače ovakva.
Inače je gora.
Dobar tek.
U tim godinama brzo rastu. Počnu prezirati sve ljude.
Kakav si ti bio tada? Sigurno zločest.
Zločest!
Na faksu je Ziad… Bio si potpuno drukčiji.
Kako to misliš?
Bio si… Ne znam…
Bio je dosadan.
-Tako je. I iritantan. -Dosadan?
Ignoriraj ih. Ne slušaj ih.
Ona je bila štreberica. Non-stop je učila. Iritantno!
Čak mu je i mama digla ruke od njega.
Žalio sam tvoju mamu što ima dijete s tegobama.
Shizofrenijom ili nečim neizlječivim. Kako si se oporavio?
Oporavio sam se…
Jadna tvoja majka! Došla je iz Egipta odgajati tebe, ne unuke.
Odgajati nas.
Iskreno, ne znam hoću li ikada to znati ili moći.
Da nam možda ne tajiš da si trudna?
Ma ne…
Pokušavate li?
-Malo. Hoću reći… -Ajme!
-Trebamo proslaviti! -Još je rano, čekaj.
Što proslaviti? Nema ničega.
Nema ničega.
Ma nema problema.
Slavit ćemo to što bračni par spava zajedno.
Ne mislim ništa posebno.
Ljudi u braku ne spavaju zajedno jednako često kao prije.
-Koji ljudi? -Svi ljudi.
Kako onda spavaju?
Kao ljudi.
Dakle…
Pokušavaju napraviti dijete, a ti slaviš to što spavaju zajedno?
U redu je.
Živjeli! Za svu buduću djecu koja će doći i uljepšati život!
-Živjeli! -Zuz.
Onda ću ja nazdraviti za one koji samo spavaju zajedno.
Otkad te znam, ništa ti se ne sviđa.
-Nikad nisi zadovoljan. -Što je?
Samo se ne slažem s time da život bez djece nema smisla.
A oni koji nemaju djecu? Trebaju se ubiti?
A i s obzirom na situaciju…
Vidite kakvo je stanje. Bolje je nemati djecu.
Nije istina. Ja ne pokušavam dobiti dijete zato što bih trebala.
Nego?
-Zbog sto razloga. -Reci jedan.
Kao prvo, djeca su preslatka.
Upotpune vezu muža i žene. Zbliže ih.
Dakle, dvoje ljudi ne može biti sretno ako između njih nije treća osoba?
Zašto moraš filozofirati i zadavati mi glavobolju?
Kad god razgovaramo o dubokim temama, odjedanput te zaboli glava.
A te priče: „Dijete daje smisao mom životu”…
Onda ga ne želim.
Sam ću sebi dati smisao, ne druga osoba.
Smatrate me sebičnim? Slobodno.
Tako smatram i nastavit ću tako smatrati. Živjeli!
O čemu razgovarate?
O tome da je katkad sebično imati djecu.
Zašto je sebično?
Naprotiv. Ja smatram da je to žrtva.
Ako imaš djecu radi kontinuiteta,
očuvanja obiteljske loze,
i da ti djeca pomažu u starosti…
Ja smatram da je to sebično.
A i to s vječnošću… Jedva se snalazimo u ovom životu.
Ja ne razmišljam o tome.
Imam Sophie i to me usrećuje. Ne brinem se.
Nije komplicirano.
-Djeca su nešto najljepše. -Da.
Volim kad se prepucavaju dok ih ušuškavam.
Igramo se u krevetu, a onda svatko zaspi na jednoj strani.
Ne želim ni pomišljati na to da jednom više neće to htjeti.
Ma pričaj mi!
Kad odrastu i počnu govoriti da ih pustiš na miru
i budeš ih molila da te poljube…
-Ne želim znati. -Onda se javi.
Moja sestra. Što želite?
-Javi se. -Hajde.
Da.
-Da? -Uključi zvučnik.
-Zvučnik. -Zvučnik.
Čekajte.
Da, Yas. Draga.
-Da. -Na zvučniku si.
-Ma daj! -Sve si pokvario!
-Ne smiješ to reći. -Isključi ga.
-Reci da si u kupaonici. -Ne mogu.
Na večeri sam kod May i Waleeda.
-Ma daj! -Onda se nismo trebali igrati.
-Bok, Yasmine! -Bok, Yasmine!
-Bok.
Zdravo, ljudi.
Je li hitno ili možemo poslije?
Javi se poslije.
Moramo razgovarati o Iraku i odlučiti.
-Dobro. -Večeras.
Dobro.
-Bok. -Bok.
-Bok, Yasmine. -Bok.
-Oprostite, pokvario sam igru. -Neka si.
-Nisam znao što bih. -Jer si nesposoban.
Što je to s Irakom?
Ništa. Yasmine me prijavila za posao. Možda odem onamo predavati.
-Hoćeš li? -Ne znam.
-Daleko je. -Daleko?
Do Iraka ima sat i pol.
Ovdje ti toliko treba do susjedne četvrti.
Baš ste razmaženi! Što vi znate o prometu?
Mi se u Egiptu dva sata vozimo na posao.
Ozbiljno.
Ali ovo je sjajna prilika.
-Previše ljudi odlazi. -Zašto ne? Ondje je odlično.
Sad bih otišla da mogu.
-Sad bi otišla u Irak? -Sad odmah.
-Sad bi otišla u Irak? -Da.
Sad bi otišla u Irak i sve ostavila?
Da.
Čuli smo „sad” deset puta.
-Pardon. -Sad bi išla u Irak?
Govorim to da mu podignem moral.
Baš si draga. Ne, ozbiljno. Prijavio sam se na nekoliko mjesta.
-Ne odgovaraju. -Nemoj krivo shvatiti,
ali nisu te smjeli onako otpustiti s fakulteta.
Ja bih im zagorčao život.
Ne želim pravne probleme. Klonimo se jedni drugih.
Što se tiče Iraka, i ne znam želim li to.
Razmislit ću u miru.
Bez žurbe.
Ma da. Nema žurbe!
-Daj, Ziade. -Kad sam ja zatvorio trgovinu,
nisam sjedio prekriženih ruku čekajući čudo.
Odmah sam otvorio taksi-službu.
Sad je prodajem jer želim nešto novo.
-Ne možeš, zbog kredita. -Prodaješ?
Da. Dao sam je na prodaju, ali…
Vidjet ćemo koliko vrijedi
i koliko bih dobio. Razmišljam o tome.
-Još ne… -Rekao si da je prodaješ.
-Da, ali još nema kupaca. -Kao i obično.
Što mogu kad sve ide prebrzo?
Kako se nadmetati s Uberom i Careemom? Taksi-službe su prošlost.
Ja sam vizionar. Ne znam.
Nemam mira.
Bilo bi lijepo da se smiriš.
Vizionar! Što je bilo prošli put? Bar s kisikom?
Ja sam išla. I završila u bolnici! Nisam mogla disati.
Neispravan ventil.
-Nemam sreće. -I posljednji pothvat: 3D-pisač cipela.
Koliko si izgubio na tome?
-I elektroničke cigarete. -Ali s bežičnom vezom.
Barem sam pokušao.
S bežičnom vezom? Kakva izmišljotina!
Nemam mira.
Pravi si gubitnik!
-Što je to? -S majčinom je dušicom. Milina.
Hrana je fantastična.
-Dobar tek. -Stari moj!
-Primamo narudžbe… -Da.
Znaš kako je kad kao da živiš s muškarcem, a ne sa ženom?
Kao da su dva muškarca u kući.
Sukobljavate se glede svega.
A poslije ipak želi biti žena. Kako?
U čemu je vaša tajna?
Ne svađate se? Uvijek se oko svega slažete?
Svađamo se, malo. Da.
Je li tvoja parnica završila?
Morat ću masno platiti. Još nam preostaje građanska tužba.
Bit će gotovo do kraja lipnja. Ali umoran sam. Gušim se.
Onda ćemo slaviti u ljeto.
Ako Bog da.
Naručili smo drugi i kontejner je potonuo u more.
Tako je bolje, kao i drugi.
-Hvala ti! -Izvolite.
Vidi tko je.
-Tko? -Moj tata.
Javi se.
-Uključi zvučnik. -Dobro.
-Zdravo. -Bok, tata.
-Kako si, dušo? -Tata, malo sam zauzeta.
Imamo društvo. Ne mogu sada.
-Sve kvariš. -A na mene ste vikali!
Razgovarao sam s dr. Selhabom.
Moći će te operirati kad se vrati iz Njemačke za dva tjedna.
Nazovi ga, dogovori termin i izvijesti me.
-Dobro. -Doviđenja.
-Hvala. Nazvat ću te sutra. Bok. -Zdravo.
-Kakva operacija? Što ti je? -Ma ništa.
Što je?
Ništa. Operirat ću grudi.
Molim? Nisi mi rekla.
Jer je to iznenađenje.
Psihologinja si.
Pa što?
U čemu je problem? Ipak je žena.
Nema problema.
Samo nisam očekivala da bi psihologinja operirala grudi.
Zašto? U čemu je problem?
U tome što te to muči, što si nesigurna.
Zašto bih bila nesigurna?
Ženi se ne sviđaju njezine grudi i želi ih operirati pa…
Vidjet ćemo tebe kad rodiš i kada ti tijelo propadne.
Sve propadne.
Zašto te ne operira Waleed? Zašto drugi?
Da, zašto sam to ne obaviš? Pa da budu kakve voliš.
Ne znam. Pitaj nju.
Ona sluša tatu, a on to ne želi.
Želi da mu kći ode slavnom doktoru.
Profesoru Selhabu.
Jer on radi u Švicarskoj i povremeno dođe u Libanon.
Ali dr. Waleed Sarkis? Nikada.
On je za raju, za one s osnovnim osiguranjem.
Ma ne. Što to govoriš?
-Tako je. -Nije.
-Kunem se. -Što govoriš? To nije istina.
-Ne govorim ništa krivo. -To nije istina.
-Jest. -Zašto to govoriš?
-Tast me nikad nije volio. -Nije istina.
Htio je da se udaš
za nekoga otmjenijeg, iz vašeg miljea.
-Zašto je to bitno? -Kažem ti.
Nije mi ugodno leći na stol
i moliti muža da mi operira grudi.
Čak i da si najbolji u Libanonu.
To nije u redu. Neke stvari moraju ostati privatne.
A i smatram da bi nam to narušilo privlačnost.
Da, izgubit ćete to.
Zašto ne cijeniš privlačnost?
Zašto?
Ja vjerujem u pošteno natjecanje.
Neka dr. Selhab operira jednu, a tvoj muž drugu.
Vidjet ćemo tko će biti bolji.
Nisam se toga sjetila.
Meni se sviđa ovakva.
Majuša! Bravo, curo!
Pomrčina počinje djelovati.
May ima pravo.
Waleede, zamisli da ideš njoj na terapiju. Ne bi to išlo.
On općenito ne vjeruje u to.
Meni ne bi bilo ugodno ležati na kauču i pričati neznancu osobne stvari.
Zašto? Dobro je izbaciti to iz sebe, čak i ako nema rješenja.
Važno je povjeriti se, u protivnome eksplodiraš.
Waleedu je to gubljenje vremena.
Nisam to rekao.
-To misliš. -Ne.
Misliš da je sve što radim uzaludno.
Ne. Uvijek sam tvrdio da imamo sličan posao.
Ti se baviš glavom, a ja fasadom.
Oboje pomažemo ljudima da budu sretni.
Ali tebi za to trebaju godine, a meni nekoliko sati.
-Možda. -Čiji je?
-Nije moj. -Ni moj.
-Nije moj. -Ziade?
-Nisu naši. -To je pećnica.
Janjetina.
Ostani. Idem ja.
-Hvala. -Dajte mi tanjure.
Ja idem zapaliti.
Idem s tobom.
-Donijet ću mulukhiju. -Hvala.
Molim.
-Gdje je ta pomrčina? -Ma pusti pomrčinu. Daj mi jednu.
U nevolji sam, a ti ćeš me spasiti.
-Što je? -Katastrofa.
Uh! Što se dogodilo?
-Bez pitanja i detalja. -Dobro.
U 22 h ću primiti neke fotke.
-Od koga? -Bez detalja, rekoh.
Kakve fotke?
Fotke. Ne kužiš?
-Što ja trebam? -Koliko je sati?
-Skoro će katastrofa! -Točno. Nagrabusio sam.
Razmišljao sam, postoji samo jedan izlaz.
Imamo jednake mobitele. Zamijenit ćemo ih prije 22 h.
Ozbiljno? Onda ću ja dobiti fotku.
-Ti si solo, ja nisam. -Nisam.
-Želiš da ja nagrabusim? -Tvoja djevojka nije ovdje!
Zašto si pristao?
Jer bi Mariam posumnjala u mene i digla frku zbog sitnice.
Bibo, preklinjem te.
-Sitnica će mi razoriti brak. -Nije sitnica.
Ako mi dođu fotke, što će Mariam učiniti?
Odvesti djecu u Egipat. Obitelj će se raspasti.
Jesam ti ikad odbio učiniti uslugu?
-Kakve fotke? Seksualne? -Fotke.
-Fotke kao sve druge. -Ne govori to.
-Najebat ću unutra. -Stišaj se!
Jedanput je poslala fotku u pidžami. Hello Kitty.
Koliko ima godina?
Ne znam, ali dovoljno.
Bibo… Rabih! Nemoj me ostaviti na cjedilu.
-Uzet ću zečetinu. -Stavi je na stol, Janice.
Kako nisi rekla mužu?
Znao je u dubini duše.
Bit ću u bolnici par dana. Kako da mu ne kažem?
Kanila sam mu reći.
Što te muči?
Ništa.
-Što je? -Ništa.
Ništa. Puno sam popila. Ne želim izazvati scenu.
Ništa me ne pitaj.
Bome hoću. Kakvu scenu?
Gukni. Što je?
Waleed ide na psihoterapiju.
Moj muž Waleed?
Sherif me molio da ti ne kažem.
Morala sam obećati. Nemoj mu reći da znaš.
Ne znam misli li da loše radiš svoj posao.
-Olako to shvaćaš. -Što je ovo?
-Tko je? -Steve Jobs.
-Tko? -Steve Jobs.
-Nije li on mrtav? -I zove moju ženu. Zašto?
-Mariam! -Da, znam da je to moj mobitel.
-Nemoj pošiziti. -Dobro.
Dolazim!
-Je li to mama? -Ne. Steve Jobs.
Javi se.
Dobro.
-Zvučnik. -Dobro, zvučnik.
-Bok, Emilio. -Dobra večer, gospođo.
-Oprostite što kasno zovem. -U redu je. Reci.
Laptop vam je spreman. Završili smo.
Super, doći ću sutra u četiri. Dobro?
Kad vam god odgovara.
-Dobro. Hvala, Emilio. Bok. -Laku noć.
-Emilio iz Informatike. -Nazvala si ga Steve Jobs.
-Da, to je šala. -A vozač je Schumacher?
Hej!
Poruka.
I tebi stiže.
To je Fareed.
Javlja se glede nogometa sutra.
I meni. Fareed.
-Ja nisam ništa dobio. -Kako?
-Dobit ćeš. Treba vremena. -Da.
Imate grupu bez mene?
Ti…
Znaš kakav je Fareed.
Ne. Kakav je?
Fareed. Znaš Fareeda.
Zaboravi i vlastitu djecu. Fareed je takav.
Nemoj praviti dramu. Samo dođi sutra s nama.
Dođi igrati i ne obaziri se.
Ako ti se ne igra, možeš sjediti na klupi. Ali dođi.
Dosta sranja.
Piše li mi na čelu „budala”?
Kad sam bio debeo, niste mi dali da igram.
Sad me zovete samo kad trebate vratara.
Jadno! Zbilja to radite?
-Naravno da ne. -Ne slušajte ga.
-Niste li bliski? -Bliski? Nogirali su me i na WhatsAppu!
-Daj. -Imaš pravo ljutiti se.
Dosta.
Nisam ništa dobio.
-Jesam li dobio nešto? -Da vidim.
Ako nisi, isključi ga pa uključi. Katkad…
-Smrzne se? -Tako je.
Tko želi mulukhiju?
-Izgubio sam tek. -Za tebe sam je kuhala.
-Malo ću. -Evo janjetine.
-Zaboga! -Janjetina!
Mulukhia, a onda ovo.
-Tko je? -Ovaj je put samo Ziadov.
-Da, moj je. -Tko je?
-Nicole. -I?
„Nazovi me. Hitno je…”
S tri točke. Bravo, Nicole.
Tko je ta Nicole koja želi da je hitno nazoveš?
Neću ti reći.
Tko je ona? Ne kužimo.
Razočarat ću vas. Koordinatorica u tvrtki.
Lijepo! Koordinatorica!
-Lijepa titula! -Šik!
Nazovi, da vidimo što koordinatorica želi.
Ništa bitno.
Vjerojatno trebam riješiti problem s nekim vozačem.
Uvijek zove kasno zbog gluposti. Sutradan se sve riješi.
Sviđa mi se kako brani muža.
Bravo!
Tek su se vjenčali. Još je rano.
Ziade, dušo.
Nazovi i pokaži im da te ne moram braniti.
Reći će da je nešto bitno i morat ćemo otići.
Onda ću cijelu noć to rješavati. Ne bih.
Ne možeš. Rano ujutro idemo mojim roditeljima.
Hvala.
Problem riješen.
Da vidite tu Nicole…
Punija je, nije njegov tip.
Koji je njegov tip?
-Ima madež ovdje. -Ne madež. Tetovažu.
Divno! Zaista se osjeti zečetina.
-Krasno. Sviđa ti se? -Da.
Da nije uzrujan, pojeo bi nas.
Želim janjetine.
Stavi malo, molim.
-Još. -I rajčice s vrha.
Pojedi to.
-Waleed je to kuhao. -Nema luka. Ili ima?
-Slasno! -Cijeli ju je dan pripremao.
-Kakav je to zvuk? -Moja aplikacija.
-Kamo ćeš? -Čekajte.
Pripremi se za vježbu.
Namjesti se.
Tri, dva, jedan, sad!
Što je ovo?
Aplikacija koju sam skinuo na 12 tjedana.
Dvije minute na dan da utegneš tijelo.
Očito si tek počeo. Nisi utegnut.
Moraš li to sada?
Moram kad god zazvoni, inače će biti uzalud.
-Bravo! To, Bibo! -Hvala, dušo!
Ako zazvoni dok spavaš, moraš ustati?
Moram, bio budan ili spavao.
Da zvoni dok spavam, razbio bih ga o pod.
Koja je onda poenta?
Zavaravao bi aplikaciju i sebe. Ne bi bilo rezultata.
Kaže li koliko si već pločica isklesao na trbuhu?
Vi mi se rugate,
sa svojim trbušinama.
Vježba završena.
Prošlo je pet minuta?
Dvije minute.
Ali dvije po dvije… Razumijete?
-Fora aplikacija. -Skinut ću ti je.
Bitno da prisili ljude da se pokrenu. Primijetila sam promjenu.
-Vidi se. -Da?
-Da, ovdje sam utegnut. -Da.
Da vidim koliko sam napravio.
Sviđa li ti se mulukhia?
-Preklinjem te. -Divna je!
-Nije kisela? -Ne.
Dobar tek.
Ziade, zašto ne želiš mulukhiju?
Daj mi to.
Oprosti.
Zašto mi nisi rekao?
Što nisam rekao?
Da ideš psihologu.
Poznajem li ga?
Ne.
Poznajem li je?
Koliko već ideš?
Oko šest mjeseci.
Ljutiš li se?
Ne znam.
Možda malo.
Uvijek si bio protiv toga. Zašto sada?
Zbog svega i svačega. Odlučio sam pokušati, da ne požalim.
Sve ću pokušati.
Da se, ako se jednom raziđemo, ne bih kajao što nisam pokušao.
Naprimjer.
-Pomaže li ti? -Ne znam. Ti reci meni.
Pokušavam sagledati stvari iz drugog kuta, ali…
-Trudim se koliko mogu. -Kako misliš?
Kad se god svađamo, to postane borba naših ega i…
Gledamo tko će pobijediti.
Zašto, recimo, ne mogu bar jedanput priznati da nemam pravo?
Zašto ne? Možda bismo to trebali.
Radim korak unatrag da možemo skupa naprijed.
Bojim se kamo idemo.
I da ćemo završiti kao Barbie i…
Kako se zvao njezin muž?
-Ken. -Ken.
Ona je plastična, a on nema muda.
Ljepljivo je.
-Moram se presvući. -Idi se presvući.
Dobro, dakle. Nisi kušao…
Rabih. WhatsApp.
Zašto bi se brinuo? Nema mu djevojke.
-Poruka od Ise. -Ah, da. Isa.
Da, Isa. Nije Rasha.
-Vičeš. -Potvrđujem da nije Rasha.
Isa mi je prijateljica.
Povremeno mi šalje fotografije…
-Ekran! -Što je?
Što je to?
-Osobno je. -Pokaži.
-Nema potrebe. -Što?
-Ne igramo se tako. -Igra nije svetinja.
Kvariš igru kad god si na redu.
Ne kvarim.
Nemoj da ti ga otmem.
Nastavite jesti, molim vas.
Ziade, molim te. Neke stvari ne smiješ vidjeti.
Dopuštaš?
Ziade!
Ziade, pusti mobitel! Ovo je osobno.
-Ziade. Polako. -Kažem ti…
Rekli smo da svatko mora pokazati…
-Oho! -Što je? Reci.
-Ne, Mariam. -Zašto?
-Zaboga! -Idioti, ogrebali ste ekran.
Doktore.
-U pravi čas! -Da vidim.
Tvoja domena.
-Nepristojno je. -Pa nisam dijete.
-Zašto ne smijem vidjeti? -Tko je to?
Pokaži mi. Što je ovo?
-Što je to? -Zašto sjedi na svom licu?
To je bedro. Tko je to?
Tvoja djevojka, Rabih?
-Druga? -Tko kaže da mi je djevojka?
Izgleda kao prvakinja u gimnastici.
Jogi. Mislim da se bavi jogom.
-Rabih je lud. -Žena sam, a ne kužim.
-Doktor ne zna je li to lice ili bedro. -Dosta, Mariam.
Bravo.
Zvijeri!
Živjele i Isa i Rasha!
Živjele!
-Zapravo, živio Rabih! -Živjeli i hvala.
Nemojte me večeras ništa više pitati.
U redu?
Imaš dobar ukus!
KAKO SI SADA?
Poruka.
-Čiji je to mobitel? -Tvoj.
-Da. -Kakva je to melodija?
Valjda su je Sara ili Emad promijenili.
Roy pita: „Kako si sada?”
Tko je Roy?
Novi savjetnik u tvrtki.
Prvi put čujem za njega.
Nov je. Tek je došao. Ali dobar je tip.
Zašto provjerava kako si?
Imali smo danas puno problema na poslu.
Naljutio sam se na cijelu ekipu i vikao.
Strašno sam vikao. Zato pita kako sam.
Da, rekao si mi.
Nećeš mu odgovoriti?
Neću.
Zašto?
Nevjerojatan si. To je čas posla.
Bit će mu lakše. „Doma sam. Sve je u redu.”
-Odgovorit ću mu. -Ali lagao bi. Nije doma.
Da, ne trebam lagati. Neću.
Samo kažem. Ne mora mu reći da nije doma.
Reci mu da večeraš s prijateljima i zahvali.
-Dobro. -Ne mora znati gdje si.
To je tvoja stvar.
Može mu reći, ali to je stvar principa i privatnosti.
Ja večeram ovdje i ne želim da itko zna gdje sam.
Nije bitno, ali pita za njega.
-Pita kako je. -Ne tiče ga se.
-To je tvoja stvar. -Da.
Ne moraju svi znati gdje si i s kime.
I što radiš. Znatiželjan je.
Ne tiče te se!
Zašto vičeš na mene?
-Što mu je? -Polako.
Rabih, smiri se.
Smiri se.
Smiri se, stari.
Zašto šiziš? Nije ništa strašno.
Jest. Jer su nam ti glupi mobiteli
uništili život, a mi pristajemo na to.
Pristali smo na to da nam uđu u život i sad, kad god netko kihne,
cijeli svijet mora znati.
Nevjerojatno. Ne možemo ići lijevo ni desno
a da nas oni ne prate, a mi ne poduzimamo ništa!
Kvragu mobiteli i tko ih izmisli!
-Neću odgovoriti. -Nemoj!
Neću odgovoriti.
-Ne bi trebao. -Dobro.
Ima pravo.
Nema. Čemu takva reakcija?
Mislim da ova pomrčina jako loše utječe na nas.
-Dobio si mail. -Ja?
Ja govornu poštu.
-Bojiš li se? -Ne, zašto?
-Otvori, da vidimo. -Evo. Gledaj.
„Alexandra Travel, 550 dolara, Bodrum.”
-Možete platiti i čekom. -Izvukao si se.
Lijepo. Mariamin mobitel.
-Evo. -Čekaj. Pokazat ću vam nešto.
Google, pročitaj moj e-mail.
Nemate e-mailova.
Ni Google te ne razumije.
Govornu poštu, ne e-mail.
Kakav crni e-mail?
Pričekajte malo. Dobro?
Google, pročitaj govornu poštu.
Imate jednu novu poruku.
Mila, oprosti što tek sad odgovaram,
ali čekala sam da mi se javi tip iz apartmana.
Onaj koji si vidjela na 1. katu jedini je namješten
i bit će dostupan za 2 mj.
Ostali su zauzeti.
Moja svekrva je sretna ondje pa ga preporučujem.
Vrlo je praktično.
A njezina pomoćnica može doći i tvojoj svekrvi.
Nazovi me kad budeš mogla. Pusa. Bok.
To je Rania.
Apartman?
Došla je svekrvi i pokazala mi ga je.
-Svojoj svekrvi? -Da.
Novi hotelski apartmani pokraj naše kuće.
Vrlo su lijepi i šik.
-Mariam? -Da.
Zašto si išla?
-Zato. -Budi iskrena.
Planiraš li izbaciti moju mamu?
-Što to govoriš? -Samo reci da je ne želiš viđati.
-Poslat ću je natrag u Egipat. -Zašto to misliš?
Što ti je skrivila? Voli te.
-Uvijek mi govori koliko si divna. -Znam.
-Ha? -Znam.
Otišla je iz Egipta da bi bila s djecom.
Da pomogne tebi i nama sa svime.
Odgovori. Nije li?
-Da ili ne? -Da, ali… Da.
Znaš da je volim,
ali nemoj se praviti da ništa ne vidiš i ne osjećaš.
Oprosti, ali nije mi došla pomoći.
Doveo si je kad ti je tata umro, da ne bi morao ići u Egipat.
Pomažeš sebi, ne meni.
Znam, i vidim kako se sili da sjedi na kauču s djecom.
-A znaš da naš problem nije… -Dosta!
-Nešto je drugo problem. -Zaboravi sve.
Dosta. Gotovi smo. Odustajem.
Zaboravi sve što rekoh.
Sherife, ja obožavam Ziadovu majku.
Ali odluči li jednom doći živjeti s nama, neću to moći podnijeti.
Oprosti. Nemoj se ljutiti.
Ma ne, znam.
Ne mogu ni sam živjeti sa svojom majkom.
Stavi se u njezinu kožu.
Što bi ti da vam dođe njezina majka?
Nije to isto. Moja je majka udovica, nema nikoga.
Njezini žive skupa. Neusporedivo je.
Dobro, ali tvoja majka…
Iskreno, malo je teška.
Sjećaš se kad ti je mama došla nenajavljeno iz Egipta?
Ušla je u kuću, obojica smo bili pijani.
Ovaj je plesao sam sa…
Odonda više nikad nisam plesao.
Ne, ozbiljno. Divna je.
Tvoja je mama teška. Malčice.
Dobro, moja je majka teška.
Koliko je sati?
22.15.
Propustit ćemo pomrčinu. Idemo.
-Zaboravili smo na to. -Idemo.
Ostavi mobitel ovdje.
Bez mobitela.
-Želim je snimiti. -Samo ti uzmi svoj.
Završimo s igrom.
-Umoran sam. -Ziade, idemo.
-Umoran sam. -Idemo po jakne.
-Stvari su ti vani? -Da, vani.
Ne, ali… Želim jaknu.
-Da. -Dođi, Rabih. Ti i ja…
Genijalno!
Još vidim dva.
Pa da. Mjesec i njegova sjena. Vole jedno drugo.
Vidimo se na tamnoj strani Mjeseca
Tamna strana Mjeseca.
-Ne izlazi mi iz glave. -Super je.
Bog zna što nam ovaj Mjesec sprema.
Osobito večeras.
Oprosti zbog onoga unutra.
Nisam te htjela naljutiti.
Znaš da se ne mogu ljutiti na tebe.
Uslikajmo se.
-Hajde. -Hajde.
Uživamo u Mjesecu!
Počneš gunđati čim se poželimo fotkati.
Približite se.
Stojiš predaleko. Približi se.
-Pomaknut ću se da se vidi Mjesec. -Na slici sam.
Waleed nije.
-Daj meni. Imam duže ruke. -Dobro.
-Hajde. -Hajde.
-Polako. -Hajde.
Jedan, dva…
Smiješak!
BOK…
-Što on hoće? -Ne znam.
-Tko je Romeo? -Njezin bivši.
Što bi htio? Tužan je jer sam gleda pomrčinu.
Bez svojeg Mjeseca.
Da, baš.
Ne znam što želi, zaista.
Hoćemo se fotkati? Hajde.
-Hajde. -Hajde, Zuz.
-Zašto si ga unijela kao Romea? -Pa zove se Romeo. Kako bih?
Samo prezime. Ili najbolje nikako.
Zašto tako burno reagiraš?
-Rekla je da joj je bivši. -Jer joj piše.
Bivši su katkad opasni. Ne možeš im vjerovati.
Jana. Tko je koga ostavio?
-Ti njega, ne? -Da.
Onda se fotkajmo.
-Da. -Hajde.
-Daj, Ziade. Zaboga.
Smiješak!
-On je niškoristi. -Zajebi fotku!
-Stvar je principa.
Znamo da si principijelan. Što želiš reći?
Hajde!
Smiješak!
Čekajte. Brojim. Jedan, dva…
TREBAM SEKS. BOLE ME JAJA!
Dobro da je niškoristi.
Što se događa?
-Polako. -Što je ovo?
Smiri se. Objasnit ću.
Objasniti što?
Napisao ti je da želi seks.
-I da ga bole jaja. -Začepi!
Mogu li objasniti?
Ludo je zaljubljen u neku ženu.
Ona ima dečka i zavlači ga. To je sve.
-Zašto tebi piše? -Stalno mi priča o njoj.
-Smatra me prijateljicom. -Onda u redu.
-Prijatelji. -Misli da si mu prijateljica.
I sad se želi seksati?
Tko je ona uopće? Pas mater!
Moja znanica. Romeo je zaljubljen.
Spava povremeno s njim, a svi znamo da ima dečka.
-On slini za njom kao pas. -Zato zove veterinarku.
-Dobro. Prestat ću. -Kakve veze ima seks s time?
Rekla sam, Romeo želi spavati s njom,
a ona ga iskorištava i ne mari za njega. To je sve.
Nije smiješno.
Ziade, šalimo se.
-Pretjerao si. -Šalimo se.
Vrati se.
Bravo! Nevjerojatno!
-Ne razumijem. -Znaš što?
Neka ti on objasni.
Ne želim ga čuti.
-Neka objasni. -Nema šanse.
-Bolje je. -Prestani.
Bolje je ovako.
Je li to nužno sada?
-Halo? -Što je bilo?
Dođe mi da je sad nazovem.
-Želim je vidjeti. -Romeo.
Rekla sam ti da ima dečka. Nema smisla da je zoveš.
Šalje mi poruke, piše da me želi.
Ne idi. Samo želi njega razljutiti. Nogirat će te.
Radije ne idi.
Ne znam.
To je moje mišljenje, a ti radi što hoćeš.
Dobro.
Neću ići.
Dobro, bok.
Jana?
Hvala ti.
Zadovoljan?
Koliko već razgovaraš s njim?
Pa… razgovaramo.
Kako često?
Ne znam. Ne pratim.
-Nazove me kad se osjeća… -Dobro. Sve jasno.
Dobro, vratimo se večeri.
Zašto mi nisi rekla da razgovarate?
Jer je nebitno, nije vrijedno spomena.
Rekla si da si trebamo sve govoriti.
Naravno. Sve važno, što ima veze s nama, našim životom.
Zašto slutim da te još voli?
Sumnjaš u mene?
Nabijaš mi osjećaj krivnje, a nisam kriva.
Nisam tako mislio. Ali ja ne razgovaram sa svojom bivšom.
Kojom?
Nijednom.
Nijednom! Ne podnose te!
Gađaju tvoju fotku noževima.
Noževima!
Ako ti smeta, reći ću mu da prestane zvati.
-Molim te. -Dobro.
Tako možeš razgovarati potajno s njim kad poželiš.
Ne, ako obećam da neću, neću.
Inače, Ziade…
Nemaš se zašto brinuti. Ona je njega nogirala.
Nije li Romeo bio u Iraku?
Da, zato i želi za njim u Irak.
Prestanite, vas troje.
Ne mogu više slušati šale.
To je Sophie.
Javi joj se.
-Halo? -Halo, tata?
-Da, draga? -Možeš li razgovarati?
Da, dušo. Reci, što je?
Sjećaš se našeg razgovora?
Jeelo želi da prespavam kod njega. Nema mu roditelja.
Tata? Čuješ li me?
Da, dušo. Što si mu rekla?
Ne znam. Želim to, ali nisam mislila da će htjeti večeras.
Odbijem li, bit će razočaran.
Ne znam što da radim.
Pa…
Želiš prespavati kod njega da ga ne bi razočarala?
Ako ne može razumjeti zašto oklijevaš,
onda nešto nije u redu.
Ali nije to razlog, zar ne?
Naravno da ne.
Ne znam, tata. Što da radim?
Sophie, to mi je najteže pitanje na svijetu.
Ako mene pitaš, ne bi trebala ni danas ni bilo kada.
No slobodna si.
Možeš raditi što god želiš. Tako smo te odgojili.
Odluči kako želiš, ali…
Prespavaš li večeras kod njega, to ćeš pamtiti do kraja života.
Uvijek ćeš se toga sjećati i možeš učiti iz toga.
Razumiješ li?
Ako si razumjela, onda idi njemu.
Ako i dalje nisi sigurna ili ti nije ugodno, nemoj.
Nemoj ići.
Imaš vremena napretek.
-Tata? -Da, dušo?
Hvala ti. Ako prespavam kod Jeela,
nemoj reći mami. Reci da ne znaš ništa ili da sam kod Tine.
Zašto je ne nazoveš i ne kažeš joj?
Nema šanse. Znaš kakva je.
Poludjela bi i počela vikati. Nikad me ne sluša.
Nije istina.
Mama te uvijek sluša,
ali nije ni njoj lako.
Misli da ti nju ne slušaš.
Tata, moram ići. Volim te.
I ja tebe, dušo.
Oprezno na cesti…
Ima sreće što te ima.
Psihoterapija djeluje.
Svi znate da idem na psihoterapiju, zar ne?
Ti još ne znaš.
Već šest mjeseci.
Ide odlično.
Dobro došli!
Previše ste čuli. Oprostite.
ZAŠTO NE ODGOVARAŠ?
Tvoja žaba zove.
To je Roy.
„Zašto ne odgovaraš?”
Strašno je naporan. Baš iritantno!
Odgovori mu i umiri ga.
U redu.
Reći ću mu…
da večeram s prijateljima.
Večeram s prijateljima.
Šaljem.
Rabih, možeš mi dodati vodu?
-Je li riža na mlijeku dobra? -Odlična.
-Kaže: „Jebi se!” -Molim?
Što?
Zar je glup?
-Kako može to reći? -Ne znam.
Nitko ga ovdje ne poznaje.
-Samo ti. -Ne poznajem ga.
Hoću reći, ne poznajem ga dobro.
Tek je počeo raditi kod nas.
Nije li čudno da ti opsuje bez razloga?
Jest. Osim ako nije idiot. Da, idiot je.
Dobro.
A možda je idiot djevojka zvana Arwa, a ne Roy?
Arwa?
Tko je Arwa? Ne.
Nova tajnica, možda.
Razigrana je sa šefom i psuje ti.
Da, i ostavlja mi ruž na košulji.
Ne, samo se šališ.
Zaboga! Zove.
Javi se, da znamo zašto se ljuti na tebe.
Hajde, javi se.
-Javi se. -Dobro. Javit ću se.
Halo?
Zašto mi to radiš?
Lažeš mi, zar ne?
Rekao si da ležiš bolestan.
A sad večeraš s prijateljima!
Halo?
Zašto ne odgovaraš?
Prozreo sam te, zar ne? Ozbiljno, jebi se. Ne znaš što želiš.
Želiš li me ili ne?
Reci.
Znaš što? Baš me briga. Idi kvragu ako ne želiš.
Ne razumijem.
Lud je.
Ne razumijem…
To znači…
Ne.
Sutra ću ga otpustiti. Opasan je za tvrtku. Neće to ići.
Što je? Zašto me tako gledate?
Zar vjerujete toj tetkici? Ne.
Što je? Naravno da ne. Ja?
Mislite da volim muškarce?
Reci nešto, Mariam.
Nisam znao da je on…
Da je takav.
Ne bi se reklo.
I pali se na mene.
To je psina, zar ne? To je psina.
Kako me to gledaš?
Zašto mi nisi rekao?
Rekao što?
Rekao što, Mariam?
Reci nešto, Waleede. Ziade, ona sumnja u mene.
Moguće je. Događa se. Mnogi muškarci…
-Mogu biti… -Aha.
Ne, samo trenutak.
-Trebao bi reći nešto. -Što?
-Je li ti on dečko? -Što?
Jeste li zajedno?
-U krevetu, u vezi… -Jesi ti luda?
-Što govoriš? -Mariam? Smiri se.
-Mnogi gejevi pokušaju zavesti muškarce… -Da!
-Oprostite, želim da on odgovori. -Što?
-Jeste li spavali zajedno? -Što ti je? Čuješ li ti sebe?
Zajedno smo 15 g. Spavamo zajedno! Imamo Saru i Emada!
Ne znaš s kim si i što volim?
Zamisli! Kako sam glupa!
Mariam! Pogledaj me.
-Gledaj me. -Gledam i ne znam tko si.
Ja sam tvoj muž. Misliš da mogu biti s muškarcem?
Možeš li me zamisliti s muškarcem?
Mariam! Budi razumna.
Smiri se. Muž sam ti i dobro me poznaješ.
Bih li se odao takvoj opačini?
Bez uvrede. Neka ljudi rade što žele. Ali ja nisam takav.
Volim žene. Volim tebe. Dobro to znaš.
Ispričava se i moli te da mu oprostiš.
Njegovim usnama fale tvoje vražje usne!
Odvratno!
Ne mogu vjerovati.
Kako? Sherif?
Kada? Ne znam.
Kakva je ovo glupost?
Nevjerojatno! Tko je to?
Reci mi da nije istina. Ne znam.
Ja…
Ne znam što bih rekao.
Najbolje ništa.
-Što sam učinio, Ziade? -Što si učinio?
-Ne znam. Razmisli. -Ništa.
Ništa? Sigurno?
Ja sam dobro.
-Tebe nešto muči? -Ne.
Ništa? Ništa te ne muči?
-Smiri se i pusti da govori. -Tko mu brani?
Ne znam zašto u 20 godina nije ništa rekao!
Sada želi govoriti.
-Što želiš da kažem? -Ne znam. Imaš li što reći?
-Što? -Što?
Prijatelji smo od osnovne škole.
Gledam te i ne prepoznajem te.
Što se promijenilo?
-I dalje je isti. Tvoj prijatelj. -To sam i ja mislio.
Ali ispada da toliko toga ne znam!
-Trebao bi mi reći jer mi je prijatelj. -Moram li?
-Da! Moraš mi reći. -Zašto?
Pitaš me zašto?
Živjeli smo u istoj kući.
Spavali na istom krevetu.
Nosili istu odjeću.
Imam pravo znati je li moj prijatelj, s kojim sam svašta radio,
voli muškarce ili ne!
Onda ću odlučiti!
Možda mi ne bude bitno, ali bar reci.
Onda ćeš odlučiti je li ti…
Što to govoriš? Čuješ li se uopće?
Znaš li što si rekao?
-Znaš li ti što nisi rekao? -Smiri se, Ziade.
Pretjeruješ. Polako.
Pretjerujem? Da, ja sam lud.
Jer je vama svima to normalno.
Možda… Možda griješim. Bolje da odem. Laku noć.
-Ne. -Jana!
Ja sam kriv. Mislio sam da smo prijatelji, a prijatelje prihvaćaš kakvi su.
Jana!
-Jana! -Možda Sherif govori istinu.
Vjeruješ mu?
Možda je taj tip lud i želi uvaliti Sherifa u nevolju.
Moguće je.
To se događa.
Nešto se svakako događa.
Rekao je da mu fale usne mog muža.
Shvaćaš li što to znači? Ne kužim.
To je istina.
Koliko to već traje, Sherife?
Odgovori mi, preklinjem te.
Znaš li koliko me već nisi dotaknuo? Godinu dana!
Ne znam, možda i dulje.
Zašto? Puštaš da venem dok ti uživaš u životu?
Odgovori mi!
Da, vidjela bih da je non-stop na mobitelu, ali…
Nasmijala bih se i pomislila
da je to bezazleno. Ništa strašno.
Nisam ni pomišljala da mi te preoteo muškarac, ne žena.
Mislila sam da nešto nije u redu sa mnom. Ali nije s tobom!
Ja sam žena. Ti nisi muškarac!
Da vidim tvoje usne!
Ne sjećam ih se. Kako da mi fale? Zamisli!
Želim nešto reći.
Reci mi.
Koliko je bilo muškaraca prije Roya?
Odgovori. Koliko muškaraca?
-Koja je tvoja uloga? -Dobro.
-Opet si previše popila. -Da!
Okrivit će alkohol.
Čak će i za ovo okriviti alkohol.
-Mariam! Idemo! -Oni su ti prijatelji. Neka znaju.
-Trebaju znati. -Razgovarajmo kod kuće.
-Ne! -Idemo, Mariam.
Ne diraj me!
Kakve kuće?
Ne idem s tobom.
Idi sam jebenoj kući!
Mobitel.
Tvoj mobitel.
Maurice.
-Halo? -Zvučnik.
Zašto se ne javljaš, stari? Zvao sam milijun puta.
Da, znam, Maurice. Ali…
Očito si zaboravio na mene.
Moraš mi platiti, stari.
Svrati sutra pa ćemo vidjeti.
I, je li joj se svidio prsten?
Jest, svidio joj se.
-Slušaj, Maurice… -A naušnice?
Nazvat ću te sutra, Maurice. Svrati sutra. Bok.
Komu su se svidjele naušnice?
Tebi.
Ne nosim naušnice. Nemam probušene uši.
Vidio sam ih u Mauriceovu dućanu i svidjele su mi se,
pa sam pomislio…
Lažeš mi, zar ne?
Mislim… Kvragu i ova igra!
Svađamo se. Ne razumijemo se. Svatko sve tumači kako želi.
Za koga si kupio naušnice?
Odgovori mi. Za koga su?
Odgovori mi, Ziade. Za koga su?
Nicole!
Javi se.
Sada… Nema potrebe. Bit će…
Javi se.
Kao obično, ona…
Što radiš, Jana?
Što radiš? Daj mi mobitel.
-Daj mi mobitel. -Hej, dušo.
Oprosti što zovem tako kasno, ali ne mogu više. U panici sam.
Napravila sam test i vidim dvije crte.
Mislim da sam trudna.
Dvije crte znače trudnoću, ne?
Reci mi da nije tako.
Halo?
Odgovori, Ziade, jer ne mogu više ostati prisebna.
Ziade?
Halo?
Odgovori mi, dragi. Odgovori.
Jana.
Jana!
Jana.
Otvori vrata!
Smeće jedno!
Jesi li dobro?
Da, dobro sam.
Ne mogu vjerovati.
U braku smo manje od jedne godine.
Sretni smo…
Seksamo se svaki dan.
Zašto?
Toliko pitanja, Jana!
Ne znam što bih rekla.
Nisam se htjela udati.
Nikad nisam vjerovala u laž braka.
Trebala sam ostati takva i živjeti sama.
Sama, ali slobodna.
Čak sam pomišljala na dijete.
Volim djecu, ali… Bojala sam se.
I vjerovala sam mu.
Zaljubila sam se u njega.
Uvjerio me da možemo biti sretni.
Prestani, Ziade. Nemoj sada.
Mariam, otvori. Ovdje Sherif. Otvori.
Otvori. Dobila si poruku na Facebooku.
-Pita te nosiš li gaćice. -Pusti me na miru.
Ne izmišljaj sranja da prikriješ svoja.
Ne poznajem ga. Čavrljamo na Facebooku.
Ne poznaješ ga? Pita nosiš li gaćice!
Ne poznajem ga. Ne znam je li star ili mlad. Nisam ga upoznala.
-Brbljamo, zezamo se. -Zezate se?
I ne treba mi smetati? Rogovi mi rastu!
-Ne diraj me! -Nazovi ga.
-Neću.
-Zovi! -Ne poznajem ga.
-Neću ga zvati. -Nazovi.
Nismo još razgovarali. Možda je s obitelji.
Ti nemaš obitelj? A što sam ja?
-Nazovi. -Šuti.
-Ne zovi. -Razgovarat ću s njim. Sjedni.
-Nazvat ću ga. -Neću se javiti.
Izvoli.
Neću se javiti.
Daj, zabavno je.
-Neću razgovarati. -Zezaj se.
Halo?
Mariam?
-Halo, Mariam? -Zdravo.
-Ti si? -Da, ja sam Mariam.
Oprosti, nisam ti trebao pisati.
Nema problema.
Nisam mislio da ćeš me nazvati.
Samo sam ti htjela čuti glas.
I ja tvoj.
Bismo li se mogli sastati?
Rekli smo da nećemo.
Ti nisi htjela.
Da, točno. Nemojmo.
-Možemo ako želiš. -Ne, u redu je. Moram ići.
Čekaj, Mariam. Čekaj.
-Čekaj. -Da?
Nisam tako zamišljao tvoj glas.
Ni ja tvoj.
Vjeruješ li mi sada?
Odlazim.
Nosiš li gaćice? Pristojna žena nosi.
-Jesi li pristojna? -Pusti me. Ne diraj me.
Zar je ovo potrebno da me primijetiš?
Godinama me ignoriraš.
Znam da je za tebe njegovo pitanje velika izdaja.
Ali za mene…
To je jedino zbog čega se osjećam kao žena,
kao da sam živa.
Dok se s mužem osjećam kao da sam mrtva.
Najprije moraš biti žena.
Reći ću nešto što nećete naći u njegovu mobitelu ni u mome.
-Šuti! -Neću.
Dosta.
Oni su ti prijatelji i trebaju sve znati.
Na dan nesreće vozila sam ja, ne Sherif.
Bila sam pijana i inzistirala sam.
Ja sam ubila onog čovjeka, ne Sherif.
Zbog djece se nisam usudila prijaviti se.
Sherif je odlučio otići u zatvor umjesto mene.
I tu njegovu golemu žrtvu plaćam dan-danas.
Rekao si da će to biti smrt i propast.
I jest smrt i propast. Ali nije samo taj čovjek umro.
-Dosta. -I ja sam.
-Ne, nije dosta. -Dosta.
Nisi primijetio da od nesreće nismo nikad razgovarali o tome?
Naravno da nisi.
Molila sam se
da mi prestaneš zamjerati.
Da mi kažeš da mi opraštaš i da me još voliš.
Kad smo kod toga…
Voliš li me još, Sherife?
Upravo me ta šutnja godinama ubija.
Zašto smo uopće još zajedno?
Jako je kasno.
Bio bi me poštedio velike patnje da si rekao da si gej.
Ja sam ovdje gej.
Ja sam gej.
Ovo nije moj mobitel.
Sherif i ja zamijenili smo mobitele.
Dakle…
Ja sam gej.
Žalim, nije upalilo.
Ideja je otpočetka…
Zašto nam nisi rekao, Rabih?
Dobro je da nisam.
Rekao što?
Sat koji sam proveo s vama kao gej bio mi je najgori sat u životu.
Supruga nije znala tko sam.
Prijatelj me htio ubiti.
Rekao vam…
Mislite da su me otpustili s fakulteta jer mi nisu htjeli produljiti ugovor?
Otpustili su te jer su saznali…
Rabih.
Prijavi ih. Napravi skandal.
Ne mogu ni vama reći.
Kako da se pred svima razotkrijem?
Gdje vi živite?
Što bih s mamom? Umrla bi.
Super.
Možeš nas upoznati s Royem ako želiš.
Ne vjerujem.
Nakon ovoga što sam večeras vidio…
Ne vjerujem.
Ne zato što se bojim što ćete reći.
Nego ga želim zaštititi.
Jer to čine ljudi koji se vole, zar ne?
Ne štite li jedno drugo?
Od ovoga.
I svega ovoga.
Jana.
Otvori vrata. Dosta je.
Otvori vrata.
Jana, otvori.
Jana?
-Otvori vrata. -Otvori.
-Jana! -Srušimo ih. Pomozi mi.
Otvori vrata, dosta je!
Maknite se.
Zvala je tvoja mama.
Rekla sam joj da će postati baka. Bila je jako sretna.
Nemoj ih upoznati s Royem. Neka bude samo tvoj.
Što čekaš?
Idi za njom.
Hajde. Idi za njom.
-Nije li predivan? -Jest.
-Opet je normalan. -Prekrasan.
Što gledate, golupčići? Pomrčina je završila.
-Idemo. Hladno mi je. -Dobro.
-Bok, ljudi. -Bok.
-Nazovi nas. -Da. A nogomet sutra?
Ne znam što su odlučili. Znaš li ti?
Možda je otkazan.
Ako nije, obavezno me nazovite.
-Jasno. Naravno. -Može.
-Volim vas. -Bok.
-Rabih! -Da.
Idući nas put upoznaj s Rashom.
-Moraš. -Da, svakako.
-Svidjet će vam se. -Jasno.
-Dobro. -Dobro.
-Idemo, Sherife. -Dobro. Zašto gnjaviš?
-Vino? Vidio sam kako piješ. -Jedan gutljaj.
Gutljaj? Ne smiješ ni toliko.
O, Bože!
Zašto nisi htio igrati?
Ne sviđa mi se igra.
Bojiš li se nečega?
Ja?
Ne bojim. Čega bih se bojao?
Zašto si se prepao?
Jer ćemo se raspasti.
Svi.
Neki se raspadnu prije drugih, ali…
Svi smo ranjivi.
Osobito uz ovo.
Sve su naše tajne ovdje.
Ne smijemo se igrati, ne znamo kad će eksplodirati.
No ništa ne tajim.
Pogledaj što god želiš.
Nemam ni lozinku.
Lijepe naušnice.
Jesu li nove?
HTJELA SAM TE POLJUBITI
Pišeš poruku?
Da, zahvaljujem Waleedu i May na večeri.
Fantastični su.
I JA TEBE
-Zabavili smo se večeras, zar ne? -Da.
-Nicole. -Ne javljaj se.
Mora shvatiti da imaš život.
Imaš pravo.
Nebitno.
Uskoro ti počinje vježba.
Pripremi se za vježbu.
Namjesti se. Tri, dva, jedan, sad!
Prijevod titlova: Vojmir Špoljarić