Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫אירוע אסטרונומי נדיר ייראה בשמיים הלילה:‬
‫ליקוי ירח מלא בליל ירח מלא.‬
‫ליקוי הירח המלא יהיה נראה לעין‬
‫במדינות הים התיכון,‬
‫במערב אסיה ובצפון אפריקה.‬
‫זו התרחשות נדירה‬ ‫שתיראה שוב רק בעוד 19 שנה.‬
‫תנמיך.‬
‫כן. המינון תלוי בגודל הכלב.‬
‫גברת, תני לו את כל הגלולה.‬ ‫תכתשי אותה ותערבבי במזון שלו.‬
‫טוב, אז חצי גלולה.‬
‫לפי הוראות המינון על הקופסה.‬
‫למה, כמה הוא שוקל?‬
‫טוב, אז תני לו שלושת רבעי גלולה,‬ ‫ליתר ביטחון.‬
‫די.‬
‫לא את, גברתי. זה הכלב שלי.‬
‫כן, דוברמן. אכזרי, אני יודעת.‬
‫לא! שב, זיזו! שב!‬
‫כלב טוב, זיזו.‬
‫אז שלושת רבעי גלולה, ליתר ביטחון. כן.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫אמרתי לך, לטינה.‬
‫אל תשקרי לי, סופי. לאן את הולכת?‬
‫בסדר, אל תאמיני לי.‬
‫מי אוסף אותך?‬
‫טינה וחברים שאת לא מכירה.‬
‫את נפגשת עם ג׳לאל, ג׳ילו,‬ ‫איך שלא קוראים לו?‬
‫לא.‬ ‫-סופי, אמרתי לך לא לשקר.‬
‫אני לא משקרת. אני הולכת לטינה,‬ ‫ואני לא יודעת מי יהיה שם.‬
‫אז מה זה?‬
‫למה זה בתיק שלך?‬
‫הם של טינה. שמרתי לה עליהם.‬
‫טינה.‬
‫אני נראית לך מטומטמת, סופי?‬
‫אני לא טיפשה. את שוכבת איתו?‬
‫טוב, אל תעני. אני מספרת לאבא שלך.‬
‫את משגעת אותי.‬
‫את משגעת את עצמך.‬
‫עמאד כבר אכל. אם הוא יגיד לך שהוא רעב,‬ ‫זה סתם תירוץ כדי לא ללכת לישון.‬
‫מלוחייה צריכה להיות מוגשת חמה.‬ ‫-כיסיתי אותה כדי שלא תתקרר.‬
‫כיסית אותה לפני שהתקררה,‬ ‫אז השומן יצוף למעלה.‬
‫אינשאללה, זה לא יקרה.‬
‫שרה! עמאד! אתם לא רואים מה השעה?‬
‫יאללה, לכבות מסכים וללכת לישון.‬
‫בבקשה, אימא! חמש דקות.‬
‫שום חמש דקות, שרה.‬
‫יאללה! עמאד, תכבה את זה‬ ‫או שאני מדגדגת אותך.‬
‫זה יטגן להם את השכל.‬
‫יאללה, ילדים! קדימה!‬
‫מה שיטגן להם את השכל‬ ‫זה כל הסוכר שאימא שלך נותנת להם.‬
‫אני אביא את האורז והבשר.‬
‫חכה.‬
‫לא לקחתי גלולות.‬
‫מה?‬
‫בבקשה. זה מה שמצאתי בתיק של הבת שלך.‬
‫חיטטת לה בתיק?‬
‫חיפשתי ניירות.‬
‫באמת, מאי?‬
‫היא יוצאת עם הג׳ילו הזה,‬ ‫החבר האידיוט הזה שלה.‬
‫חיטטת לה בתיק?‬
‫כן, חיטטתי לה בתיק. רק זה מעניין אותך?‬
‫היא יצאה מכלל שליטה, הבת שלך.‬
‫תגיד לה שאתה לא מרשה לה לצאת הערב.‬
‫מאי, היא כמעט בת 18.‬ ‫היא תעשה מה שבא לה. אין מה לעשות.‬
‫למה אתה כזה חלש איתה?‬
‫אני מתה לראות את הפנים של מאי‬ ‫כשהיא תראה שהבאתי לה עם בשר.‬
‫שכחתי את הטלפון. שנייה.‬
‫יאללה?‬
‫כמה בנות בגילה ראית בקליניקה?‬
‫אי אפשר לשלוט בזה. אני לא מבין אותך, האמת.‬
‫היא הבת שלי. זה שונה.‬ ‫-אתן כל הזמן מתנגחות.‬
‫היא מתגרה בי.‬ ‫היא לא יכולה לעשות מה שבראש שלה.‬
‫כן, אבל היא כבר גדולה.‬ ‫היא כבר לא ילדה, מאי.‬
‫אימא שלי לא דאגה לי כל כך.‬
‫מה קשורה אימא שלך? אני לא אימא שלך.‬
‫לא הדאגתי אותה.‬
‫אתה בן. זה שונה.‬
‫מה את מדברת, מאי?‬
‫נו באמת.‬
‫אם היא הייתה בן והיית מוצאת אצלה קונדומים,‬ ‫זה היה בסדר?‬
‫אז אתה רוצה להיות אבא קול?‬
‫יאללה. תתרכז בבצלים שלך.‬
‫מה היין הגרוע הזה?‬
‫זה מעליב? שנביא אחד יותר טוב?‬
‫מעליב?‬
‫זה יין צרפתי אורגני, 40 דולר לבקבוק.‬
‫בחייך, זיאד. אתה יודע איך הם.‬
‫מה את עושה?‬
‫מקלפת את המחיר.‬ ‫-אל תקלפי!‬
‫זה לא יפה, זיאד.‬
‫חלאס! תשאירי את המדבקה,‬ ‫שידעו שזה עלה 40 דולר.‬
‫אוקיי.‬
‫מה מיוחד בליקוי החמה הזה?‬
‫הירח יישאר חשוך הרבה זמן.‬
‫אבל אלה הפנים האמיתיות של הירח.‬
‫זה משהו יפה?‬ ‫-לא, רק מוזר.‬
‫אומרים שדברים מוזרים קורים כשזה קורה.‬
‫וזה ליקוי ירח, לא ליקוי חמה.‬
‫בסדר.‬
‫בחיי, הביישנות מתה.‬
‫ליקוי ירח שלי…‬
‫אהלן…‬
‫אהלן.‬ ‫-וויל!‬
‫אהלן.‬ ‫-כמה התגעגעתי!‬
‫ברוכים הבאים. אהלן.‬
‫מה זה?‬ ‫-מלוחייה.‬
‫סוף סוף נאכל מלוחייה מצרית.‬
‫לא סתם מלוחייה, אלא עם בשר ארנבות.‬
‫במצרים קוראים להן ״אנרבות״.‬
‫״אנרבות״.‬ ‫-תתאמן.‬
‫״אנרבות״.‬ ‫-עם קריצה.‬
‫מאיושה!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-התגעגעתי אלייך.‬
‫גם אני. מה הקטע עם הארנבות?‬
‫הבאנו מלוחייה עם בשר ארנבת.‬
‫בשביל הלם התרבות המוחלט.‬ ‫-איזה הלם?‬
‫ההלם היה במסעדת ״אל פרינס״ במצרים.‬
‫חכמה אחת! את עדיין זוכרת?‬
‫איך אפשר לשכוח?‬
‫איך הריח? חזק?‬ ‫-מדהים. אתה עושה לנו תיאבון, וויל.‬
‫ככה זה כל היום.‬ ‫-מדהים…‬
‫מה תשתי?‬ ‫-(יין.)‬
‫כלום. איפה סופי?‬
‫סופי מתלבשת. היא יוצאת.‬
‫טוב. אני הולכת…‬ ‫-לא כדאי.‬
‫מה קרה?‬ ‫-מצאתי לה בתיק…‬
‫סיגריות?‬ ‫-קונדום.‬
‫אוי ואבוי! ואבא שלה יודע, כמובן.‬
‫ולא עשה כלום?‬ ‫-כמובן.‬
‫אל תיתני לה לצאת!‬
‫שלום.‬ ‫-אהלן!‬
‫הלו.‬
‫היי, ז׳אנה.‬ ‫-שלום.‬
‫היי, שריף.‬ ‫-שלום.‬
‫מרים! התגעגעתי!‬ ‫-גם אני.‬
‫שמלה מקסימה.‬ ‫-הצבע יפה עלייך.‬
‫תודה.‬ ‫-היי, מאי.‬
‫היי, מרים.‬ ‫-היי, זיאד.‬
‫את נראית נהדר.‬
‫תודה, חביבי.‬
‫היי, מאי.‬ ‫-שתי נשיקות.‬
‫היי. חניתי מאחוריך.‬ ‫-מקווה שלא שרטת את הצבע, כרגיל.‬
‫רק קצת.‬
‫הזוג הטרי עוד לא הגיע?‬ ‫-עוד לא.‬
‫רק בקבוק אחד, יא קמצן?‬ ‫-רצית ארגז שלם?‬
‫והוא עלה 40 דולר.‬ ‫-עושה דווקא, זיאד?‬
‫אני יודע, ראיתי את המדבקה.‬ ‫-זה אורגני.‬
‫אורגני בתחת שלי. זה חרא. זה לא נפתח!‬
‫רביע מביא את החברה שלו הערב,‬ ‫שנכיר אותה. מה שמה?‬
‫רשה.‬ ‫-רשה.‬
‫היא בטח חמודה אם היא עם רביע.‬
‫היא בטח מיוחדת כמוהו.‬
‫מה הסיפור של רביע?‬
‫הוא מסוג הגברים שנשים מחבבות.‬ ‫אני רק אומרת.‬
‫רביע מצחיק.‬
‫25 שנה לא ראיתי אותו עם מישהי נורמלית.‬ ‫רק עם פרחות.‬
‫מה, אתה מקנא?‬
‫רגע, מה הבעיה עם רביע?‬
‫הוא מתוק, חמוד, מצחיק, טוב לב.‬
‫אנשים מחבבים אותו.‬
‫ולמרות כל מה שאמרת,‬ ‫בחורות רוצות אותו רק בתור ידיד.‬
‫מה אתם רוצים מהבחור?‬
‫חוץ מזה, אתה יצאת רק עם מלכות יופי?‬
‫לא, ז׳אנה. אבל…‬
‫הם הגיעו.‬
‫אני מתה לראות אותה.‬
‫נראה לך שהיא תהיה חתיכה,‬ ‫ושכולם יקנאו בו?‬
‫מה זה?‬
‫אני תמיד שוכח את הפנייה.‬
‫מה?‬
‫אתה לבדך. איפה רשה?‬
‫באנו כדי להכיר אותה.‬ ‫בדיוק.‬
‫אני יודע, אבל היא לא הרגישה טוב,‬
‫והעדיפה להישאר בבית.‬
‫אוי לא. זה משהו רציני?‬
‫לא, ממש לא.‬ ‫היא לא מרגישה טוב, אבל זה בסדר.‬
‫חבל, רצינו להכיר אותה ולראות אותה.‬
‫כן.‬ ‫-כל ארוחת הערב הזאת לכבודה.‬
‫שאלך?‬ ‫-לא!‬
‫בוא, ביבו! לא התכוונו.‬
‫תן את זה.‬ ‫-חביבי!‬
‫התגעגעתי אליכן.‬ ‫-גם אני.‬
‫את בסדר?‬
‫אהלן.‬ ‫-היא זרקה אותך?‬
‫נו…‬ ‫-היא זרקה אותך?‬
‫לא, היא סתם לא מרגישה טוב.‬
‫הם רבו.‬ ‫-לא רבנו!‬
‫מה הבעיה שלה?‬ ‫-היא לא מרגישה טוב.‬
‫יש לה חום?‬ ‫-לא.‬
‫ביבו, מה שלומך?‬ ‫-מה קורה?‬
‫אז לא רבתם?‬ ‫-לא.‬
‫מה שלומך, חביבי?‬
‫עזוב אותו. הוא מעצבן.‬ ‫-מה עובר עליו?‬
‫בת כמה אמרת שהיא?‬ ‫-לא אמרתי. הרגע הגעתי.‬
‫מה עובר עליך?‬ ‫-די.‬
‫תניחו לו.‬ ‫-תודה.‬
‫אל תקשיב להם.‬
‫מה זה?‬ ‫-זה בשביל רביע.‬
‫הם רצו לדעת בת כמה היא. היא מבוגרת?‬
‫למה מבוגרת?‬ ‫-אנחנו לא מכירים אותה אז אנחנו מנחשים.‬
‫היא גבוהה? נמוכה?‬
‫יפה?‬ ‫-היא יפה.‬
‫אל תתייחס אליהם.‬ ‫-למה, מאי?‬
‫רצינו לדעת איך היא נראית.‬
‫ספר לי. אל תתייחס אליהם.‬
‫מה שמה באינסטה?‬
‫היא לא באינסטה.‬ ‫-למה?‬
‫לא אינסטה, לא פייסבוק…‬
‫תראה תמונה שלה.‬
‫אין לנו תמונות.‬ ‫-תראה לי.‬
‫ליקוי החמה מתחיל.‬ ‫-ליקוי הירח.‬
‫עכשיו? נכון, הוא מתחיל. בואו.‬
‫זה ליקוי ירח.‬ ‫-עוד מעט נאכל? בואו.‬
‫אני מת מרעב.‬
‫אני רואה שניים.‬ ‫-יש שניים.‬
‫אתה אמור לראות ארבעה.‬
‫תכוון את הפוקוס לאט לאט.‬
‫כאן?‬ ‫-כן.‬
‫שלא יזוז.‬
‫אתה רואה?‬ ‫-כן.‬
‫איזה יופי.‬ ‫-עכשיו זוז.‬
‫בזהירות, זה עדין.‬ ‫-זוז.‬
‫איך זה?‬ ‫-מדהים.‬
‫נהיה לי אסטרולוג!‬
‫ראית משהו?‬ ‫-כן. זה ממש יפה.‬
‫תביא לראות.‬
‫בבקשה.‬
‫למה הזזת את זה?‬ ‫-לא ידעתי שזה יכול לזוז.‬
‫תסתכלי ותכווני לך את זה.‬
‫אוקיי.‬
‫אז מה? רשה?‬
‫כן…‬
‫מה קורה? איך אתה?‬
‫בסדר. את יודעת איך זה בהתחלה.‬
‫זה בסדר.‬
‫על מה אתם מרכלים?‬ ‫-היא חוקרת אותי.‬
‫שאלתי על החברה שלו. הוא מחביא אותה.‬
‫הם מתים לדעת עליה.‬
‫ואת לא?‬ ‫-גם אני,‬
‫אבל לא ככה.‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫עכשיו החקירה הושלמה.‬
‫שאלנו אותו על רשה.‬
‫אני יודעת למה רשה לא באה.‬
‫בגלל שרביע לא רוצה שנראה אותו מאוהב.‬
‫מאוהב?‬ ‫-כן. אהבה!‬
‫אני עוד לא יודע אם זאת אהבה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מתי גבר יודע שהוא מאוהב?‬
‫איך יודעים כשמאוהבים?‬
‫כבר שכחתי, האמת.‬
‫אם בא לך לדבר איתה‬
‫יותר מ־20 פעם ביום, אתה מאוהב.‬
‫ואם זה 40 פעם?‬ ‫-40…‬
‫אם 40 פעם, הלך עליך. אתה גמור.‬
‫ואם הפסקתם לדבר, סימן שאתם נשואים.‬
‫אל תצחק. זאת בדיחה גרועה.‬
‫כמה זמן אתם ביחד?‬
‫קצת יותר מחודש.‬
‫אז הקשר עדיין לוהט.‬
‫אנחנו זוג טרי, זה צפוי.‬
‫ומה קורה?‬
‫מה כל השאלות האלה?‬
‫נו? זה סטוץ או אהבה?‬ ‫הדבר האמיתי או סתם כיף?‬
‫תישאר איתה קצת או תזרוק?‬
‫זאת ממש חקירה.‬ ‫-תודה.‬
‫למה? אנחנו רק רוצים לדעת.‬
‫אוקיי. מה?‬
‫היא טובה?‬ ‫-מה זאת אומרת, זיאד?‬
‫כשאתם חוקרים מישהו, רק אלוהים יעזור לו.‬
‫זה מזכיר לי את המפגש הראשון שלי איתכם.‬
‫מתי? אני לא זוכרת.‬
‫אני זוכרת.‬ ‫-מתתי מפחד.‬
‫מה כבר אמרתי?‬
‫נישואין חדשים, ארץ חדשה,‬ ‫אנשים שלא הכרתי…‬
‫ידעתי שאתם מדברים ערבית,‬ ‫אבל חלק מהסלנג שלכם…‬
‫אבל היום את מדברת שוטף, כמו בולבול.‬
‫אצלנו זאת מילה גסה. אנחנו אומרים ״לבלב״.‬
‫ומה לגבי המילה ״פשכה״?‬ ‫-היא עוד יותר גרועה.‬
‫לא, הכי גרוע זה ״מארה״.‬
‫פעם, בסופר, היא כמעט הלכה מכות עם מישהו.‬
‫היא התחילה לקלל אותו, וניסיתי להסביר לה…‬
‫לא, יש עוד מילה שאני לא זוכרת.‬
‫כן, ״בוקרה א בוקרה״.‬
‫זה ״מחר בבוקר״.‬ ‫-אז תגידו ״מחר בבוקר״!‬
‫פחדתי, האמת.‬
‫אתם חברי ילדות של זיאד,‬ ‫ואתם קרובים כל כך.‬
‫חשבתי שתהיו קבוצה סגורה.‬
‫פחדת? מאיתנו?‬
‫אנחנו מלאכים.‬ ‫-רואה את הכנפיים?‬
‫החלפתי בגדים שוב ושוב, אולי עשר פעמים.‬
‫עשרים.‬
‫מצאת בסוף משהו ללבוש?‬
‫לא. אבל הרגשתי בנוח איתכם.‬
‫כאילו אני אחת מכם.‬
‫או שלא?‬
‫בטח שכן, יפה אחת.‬
‫בטח.‬ ‫-בטח. מה היינו עושים בלי ז׳נז׳ון?‬
‫כמה זמן תישאר ככה?‬
‫עזוב! יש לך אותה כל היום. עכשיו תורי.‬
‫נו, אני רעב.‬ ‫-אני לא רעבה,‬
‫אני מתה מרעב, כמו שאומרים.‬ ‫-בבקשה.‬
‫תיכנסו, חבר׳ה.‬ ‫-תכווני מעלה.‬
‫פישלת.‬ ‫-כן, אבל זה בסדר. תכווני.‬
‫תקשיבי לפרופסור.‬
‫תתקרבי ותסתכלי פה.‬ ‫-פה?‬
‫רגע, אכוון לך. את רואה?‬
‫אל תאשים אותי בכל דבר.‬
‫פעם ראשונה שאנחנו נפגשים בלי סימי ונור.‬
‫דיברתי איתה בבוקר. היא מוסרת ד״ש.‬
‫מה שלומה?‬ ‫-על הפנים. היא אצל אימא שלה.‬
‫זה היה צפוי. לבעלה יש רומן‬ ‫עם בחורה בגיל של הבת שלהם.‬
‫זה לא קל.‬ ‫-אני לא יודעת איך היא תצא מהדיכאון.‬
‫ידעת?‬ ‫-מה?‬
‫שהיא בגיל של הבת שלו?‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫את מאמינה?‬
‫לא היו להם סודות אחד מהשנייה.‬ ‫-מודאגת לגביהם?‬
‫מאיפה אנחנו אמורים לדעת?‬ ‫נראה לך שהוא יספר לנו?‬
‫בחייך, מרים.‬
‫נראה לך שהיינו מגלים?‬ ‫-אני מקווה מאוד.‬
‫בשביל מה יש חברים?‬ ‫-מה את אומרת?‬
‫גם אם היינו יודעים,‬
‫נראה לך שהיינו מספרים לנור‬ ‫שסימי בוגד בה עם חתיכה בת 23?‬
‫22.‬
‫אתה דוחה.‬
‫דוחה? למה? אל תגזימי.‬
‫זה עניין רגיש. לא צריך להתערב.‬
‫מה? אז הם יגידו שסיפרנו להם‬ ‫ושהם נפרדו בגללנו.‬
‫תודה. בדיוק.‬
‫אני אומרת לכם עכשיו:‬ ‫אם תגלו פעם שזיאד בוגד בי,‬
‫אני רוצה שתגלו לי מיד,‬ ‫ואני מבטיחה לא להאשים אף אחד.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-אם את מתעקשת, אגלה לך ש…‬
‫היי!‬
‫די, היא תחשוב שאתה מדבר ברצינות.‬
‫אל תדאגי, הם בחיים‬ ‫לא ילשינו אחד על השני.‬
‫הם כולם אותו דבר.‬
‫קרח?‬ ‫-בבקשה.‬
‫אנחנו שונות.‬
‫כן, זה בטוח. כמו מק ופי־סי.‬
‫נכון.‬
‫באמת? אז מה אנחנו?‬
‫כגברים, אתה מתכוון?‬
‫אתם כמו פי־סי. זול.‬
‫איטי.‬ ‫-שאין לו ריבוי משימות.‬
‫שחוטף וירוסים בקלות.‬
‫אנחנו שונות. אנחנו חושבות‬ ‫ומעבדות דברים במהירות. אנחנו מק.‬
‫שלא לדבר על העיצוב.‬ ‫-כן.‬
‫יקרות נורא, וקשה להשיג דברים בחינם.‬
‫מבינות רק אחת את השנייה.‬ ‫-כן, אבל אתם לא מסוגלים לחיות בלעדינו.‬
‫מה סימי יעשה עכשיו?‬
‫מה הוא יעשה?‬ ‫-הכול.‬
‫בלי אישה וילדים, ועם בחורה בת 23.‬
‫22.‬
‫כן, 22. החיים שלו בטח סיוט.‬
‫מסכן ואומלל.‬
‫הוא בטח יגדל שיער ארוך, ויתקעקע,‬ ‫ויכתוב כל הזמן בפייסבוק, וייסע לברנינג מן.‬
‫אם הייתי אשתו,‬
‫הייתי לוקחת לו את האוטו,‬ ‫את הבית, ואת כל הכסף.‬
‫אפילו את כל הבגדים.‬
‫שילך לחברה שלו בעירום.‬
‫את זה הוא עושה גם בלי עזרה מאשתו.‬ ‫-אה, כן?‬
‫לא צריך להגזים. הוא לא חי בעירום,‬ ‫ואשתו לא תיקח ממנו הכול.‬
‫באמת? תשאל את רביע, הוא יגיד לך.‬ ‫-לא, אני שונה.‬
‫נתתי לה הכול, רק שתניח לי.‬ ‫-חכם.‬
‫מדהים איך מסרון אחד‬ ‫יכול להרוס משפחה שלמה.‬
‫לא, זה לא בגלל המסרון.‬
‫זה בגלל אידיוט אחד וזנזונת אחת.‬
‫רגע, לא הבנתי. למה היא קראה‬ ‫הודעות בטלפון שלו מלכתחילה?‬
‫אז זאת אשמתה,‬ ‫בגלל שהיא בדקה לו בטלפון וראתה את ההודעה?‬
‫לא, אבל…‬
‫הוא האידיוט.‬
‫הוא היה צריך למחוק את ההודעה‬ ‫לפני שנור ראתה אותה.‬
‫אם הוא רוצה לבגוד באשתו,‬
‫שייזהר.‬
‫איך ייזהר?‬
‫אז הבעיה שלך היא שהוא לא נזהר‬ ‫ולא מחק את ההודעה?‬
‫לא שהוא מטומטם ושהוא בגד בנור?‬
‫איך ייזהר?‬
‫כאילו…‬
‫מה? עכשיו אני אשם?‬
‫תעביר לי בבקשה.‬ ‫-זה טעים.‬
‫קחו קובה. זה עדיין חם.‬
‫או שאתם מפחדים להיכוות?‬
‫מעולה, וויל.‬ ‫-טעים מאוד.‬
‫מה זה לידך?‬ ‫-החצילים?‬
‫שיהיה.‬
‫יש משהו במה שזיאד אומר. צריך להיזהר.‬
‫בהחלט.‬
‫מה כולכם מסתכלים עליי?‬
‫הבעיה היא שכל החיים שלנו במכשירים האלה.‬
‫נראה לי שכולם יתגרשו‬ ‫אם הם יחטטו בטלפונים אחד של השני.‬
‫אולי יש בזה משהו.‬
‫אף פעם לא הסתכלתי בטלפון של בעלי.‬ ‫אם הוא ייתן לי, אולי תהיה לי תשובה.‬
‫אם את כל כך רוצה, בבקשה.‬
‫הטלפון של שריף.‬ ‫-לא רוצה.‬
‫תסתכלי אם בא לך.‬ ‫-לא רוצה.‬
‫לא, תסתכלי.‬ ‫-שריף, אנחנו אוכלים.‬
‫אל תסבך את עצמך.‬ ‫-בתיאבון. אין לי בעיה. בבקשה.‬
‫שום בעיה. הוא רק רועד בגלל שקר.‬
‫הוא החוויר.‬ ‫-שתוק!‬
‫אין לי בעיה, תסתכלי.‬ ‫-לא רוצה.‬
‫בתנאי אחד: תני גם את הטלפון שלך.‬
‫בבקשה. מי כבר מתקשר אליי?‬ ‫רק הרופאים של הילדים,‬
‫או אחותו, שמתקשרת כל שעה מאלכסנדריה‬ ‫לשאול מה שלום אימא שלו.‬
‫אין לה למי להתקשר?‬ ‫-כשהיא מתקשרת אליך אתה לא עונה.‬
‫אם זיאד יבקש להסתכל בטלפון שלך, תסכימי?‬
‫שיסתכל כמה שהוא רוצה. אין לי קוד בכלל.‬
‫אין צורך, מותק שלי.‬
‫אני סומך עלייך בעיניים עצומות.‬
‫וואו, מדהים. אני מקנאת בכם.‬
‫בעלי יעדיף לבלוע את הטלפון שלו‬ ‫ולא לתת לי לגעת בו.‬
‫נכון, מותק?‬ ‫-לא נכון, מותק.‬
‫בבקשה. תפתחי ותסתכלי כמה שבא לך.‬
‫תמצאי רק תמונות של נשים עירומות,‬ ‫ולא תוכלי להגיד מילה. זה המקצוע שלי.‬
‫לחיים, גבר.‬
‫איזה מזל יש לך.‬
‫אתה צריך עוזר?‬
‫כן, אבל לא אתה.‬
‫אני מבינה שכולכם בעלי ראש פתוח,‬
‫ושאף אחד לא מסתיר כלום,‬ ‫ושאין סודות בינינו.‬
‫כמובן, מאי. הם חבורת מלאכים.‬
‫סימי הוא המניאק היחיד.‬
‫זה לא נכון. בטח לכל אחד מאיתנו יש…‬
‫רגע…‬
‫יש מה? סודות?‬
‫אין מצב. עשרים שנה אנחנו חברים.‬ ‫מה פתאום סודות?‬
‫הלוואי שהיו לנו סודות.‬ ‫ככה לפחות היה יותר מעניין.‬
‫רוצה מעניין? נעשה את זה מעניין.‬
‫מה?‬
‫בואו נשחק משחק.‬
‫יאללה.‬ ‫-איזה משחק?‬
‫קל מאוד. נניח את הטלפונים על השולחן,‬
‫ונמשיך בארוחת הערב,‬
‫וכל דבר שנקבל:‬ ‫שיחה, מסרון, מייל, ווטסאפ…‬
‫ילדה רעה!‬
‫…נסתכל ונקשיב ביחד.‬
‫ילדה רעה!‬
‫מה נבהלתם כולכם?‬
‫חשבתי שאין בינינו סודות‬ ‫ושאף אחד לא מסתיר כלום.‬
‫נכון, זה מה שהם אמרו, ולכן אמרנו שנשחק.‬ ‫אני, אישית, מתה על זה.‬
‫אגב, המשחק הזה…‬ ‫-זה משחק נחמד.‬
‫יאללה, יהיה כיף. אני בפנים.‬
‫בראבו.‬
‫רוצים לשחק? נשחק. אני בפנים.‬
‫כמה גברי מצדך.‬
‫ברצינות? באמת עושים את זה?‬
‫מה הבעיה? אתה מפחד?‬
‫אני לא מפחד.‬
‫אתה משוויץ בגלל שהחברה שלך בבית?‬
‫מה הקשר? אמרתי שאני בפנים.‬ ‫אין לי מה להסתיר.‬
‫אין לך מה להסתיר…‬
‫שתוק. מי שם לב אליך? אפילו אימא שלך לא.‬
‫למה את מאתגרת אותנו לשחק במשחק כזה?‬
‫בשביל מה? מה יצא לך מזה?‬ ‫-כלום.‬
‫מה אתה מודאג כל כך?‬ ‫יש משהו שאתה מסתיר ממני?‬
‫לא, אבל אני מודאג שאולי‬ ‫יש משהו שאת מסתירה ממני.‬
‫אולי.‬
‫אני בכלל לא רוצה לדעת. לא אכפת לי.‬
‫היא הציעה את המשחק,‬ ‫אז מן הסתם אין לה מה להסתיר.‬
‫כן, אולי יש לך משהו שאת רוצה לחשוף,‬
‫משהו שנמאס לך להסתיר.‬
‫זה החוש הבלשי שלך….‬ ‫-כן, חבר׳ה!‬
‫זה משהו שרוצחים סדרתיים עושים.‬
‫הם חושפים את עצמם‬ ‫כדי שייראו איזה גאונים הם.‬
‫חסר לך אם את רוצחת.‬ ‫-תאוריה מדויקת.‬
‫יהיה כיף. אם נשתעמם, נפסיק.‬
‫כמו אמת או חובה.‬
‫בחייך, זה טיפשי.‬
‫זיאד, מותק, תוכיח שאני טועה‬ ‫ושים את הטלפון שלך על השולחן.‬
‫יאללה, שים אותו. מה הבעיה?‬
‫אני צריכה לחשוש?‬
‫למה שתחששי?‬ ‫-אז קדימה.‬
‫סחתיין?‬
‫אין לי בעיה.‬
‫את באמת משחקת?‬
‫מה? לא, זה לא יעבוד.‬
‫לא מתאים לגעת בטלפונים בזמן שאוכלים.‬
‫ראיתם כמה הוא מנומס?‬
‫סימי היה הכי מנומס שיש.‬ ‫הוא היה מכבה את הטלפון בזמן הסעודה.‬
‫שריף גם הופך את הטלפון שלו.‬ ‫הוא חושב שאני לא רואה.‬
‫זה לא בכוונה. ככה אני מניח אותו.‬
‫כן, כדי לשמור על המסך.‬ ‫הוא יקר מאוד. 200 דולר.‬
‫לא, מותק. הנה הטלפון.‬ ‫-מולנו.‬
‫מולנו, עם המסך למעלה.‬ ‫תשברי אותו, תעשי מה שאת רוצה.‬
‫איזה יופי! ככה, אחד ליד השני.‬
‫אולי הם יהיו ביחד ויולידו טלפונים קטנים.‬
‫אבל אני אומרת לך:‬ ‫אם אימא שלך תתקשר, אני לא עונה.‬
‫ואם הבעלים של הכלב תתקשר, אני לא עונה.‬
‫טוב.‬
‫יאללה. נראה מה יהיה.‬
‫בחיי…‬
‫היי.‬
‫-היי, סופי.‬
‫אבא, אפשר לדבר איתך?‬
‫כן. תסלחו לי.‬ ‫-לך על זה.‬
‫מה השעה?‬
‫זיאד, תעביר את הקובה.‬
‫תעביר את הקובה.‬
‫אתה יכול לתת לי כסף בבקשה?‬
‫סופי, את ואימא שלך צריכות להרגיע.‬
‫למה רבתן הפעם?‬
‫היא לחוצה וצועקת כל הזמן.‬
‫סופי.‬
‫בת כמה היא כבר?‬
‫בחודש הבא בת 18.‬
‫אני עוד זוכרת אותה בתור ילדה‬ ‫ששיחקה בחול בחוף הים.‬
‫היא הייתה בת עשר.‬
‫עכשיו היא משחקת לנו בעצבים.‬
‫להיות הורה זאת אחריות גדולה ומפחידה.‬
‫לא משנה. בקיצור,‬ ‫שאבא שלה יתמודד איתה. אין לי כוח.‬
‫זה בסדר. את צריכה לשחרר קצת.‬
‫כמו שאומרים,‬ ‫״מי שלועס את שיניו חושב רק על עצמו״.‬
‫ומי שלא יודע חושב שאלה עדשים?‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אז באות שׂ׳?‬ ‫-כן.‬
‫שׂ׳…‬
‫״שׂונא מתנות יחיה״. עכשיו שׁ׳.‬
‫שׁ׳? איפה אמצא פתגם שמתחיל באות שׁ׳?‬
‫זה אתה התחלת. שׁ׳…‬ ‫-שׁ׳…‬
‫״שיק שאק שוק!‬
‫שיק שאק שוק!״‬
‫הגיע מסרון.‬ ‫-למי?‬
‫זיאד.‬ ‫-זה אני.‬
‫יאללה, נקריא?‬
‫- אני רוצה אותך עכשיו! -‬
‫נו?‬ ‫-״אני רוצה אותך עכשיו״.‬
‫מי זאת?‬ ‫-לא יודע.‬
‫התחלה מעולה, זיזו!‬
‫הנה באה הפדיחה.‬
‫לא…‬ ‫-מה זה ״אני רוצה אותך עכשיו״?‬
‫זאת אומרת עכשיו, מיד, ברגע זה.‬
‫וויל, אתה מוכן להירגע?‬
‫לא מכיר את המספר הזה.‬
‫אולי זה נשלח אליי בטעות.‬
‫אני לא מבינה.‬ ‫איך זה שבדיוק קיבלת מסרון…‬
‫זה גם מצלצל.‬ ‫-זה אותו מספר ש…‬
‫תבדוק מי זאת.‬ ‫-תענה.‬
‫מספר לא מזוהה. לענות?‬
‫ככה נדע.‬ ‫-לא מכיר את המספר.‬
‫תענה על רמקול. זה המשחק.‬ ‫-אוקיי, בסדר.‬
‫אוקיי, בסדר. הלו?‬ ‫-רמקול!‬
‫אני שם אותך על רמקול.‬
‫אולי תרגיעו? אני שם על רמקול. הנה.‬
‫הלו?‬
‫הלו? מי זאת?‬
‫כן…‬
‫הלו?‬
‫אני רוצה אותך עכשיו.‬
‫גועל נפש.‬
‫גדול!‬
‫אתה כזה חמור!‬
‫זה היה מורט עצבים.‬
‫גועל נפש.‬ ‫-אמרת שיהיה כיף.‬
‫מה הסיפור?‬ ‫-לא גועל נפש. מעולה.‬
‫בחיי, הרגשתי שזאת מתיחה.‬
‫תסתמי, ז׳אנה! הרגשת שזאת מתיחה?‬
‫בחיי!‬ ‫-נו באמת. איזה פרצוף עשית…‬
‫נהיית ירוקה.‬
‫אבא.‬ ‫-כן, חביבתי?‬
‫אפשר את הטלפון שלי בחזרה?‬ ‫-מצטערת, זיאד.‬
‫לפחות תגידי ביי.‬ ‫-למה ביי, מאי?‬
‫סופי, התגעגעתי. בואי.‬ ‫-לא, אני צריכה לזוז. ביי.‬
‫ביי. סעי בזהירות.‬ ‫-ביי.‬
‫לא יודע מה עובר עליה.‬ ‫היא לא כזאת בדרך כלל.‬
‫לא, היא יותר גרועה.‬
‫סחתיין.‬
‫בגיל הזה, הן מתבגרות מהר מאוד.‬ ‫הן מתחילות לשנוא את כולם.‬
‫איך היית בגיל הזה? בטח היית ילד רע.‬
‫ילד רע…‬
‫לא, זיאד…‬ ‫בזמן הלימודים היית שונה לגמרי.‬
‫שונה מאיזו בחינה?‬
‫היית… לא יודע.‬
‫הוא היה מעיק.‬
‫כן, בדיוק. ומעצבן.‬ ‫-מעיק?‬
‫תתעלם. אל תקשיב להם.‬
‫היא הייתה החנונה.‬ ‫רק חרשה כל הזמן. מה־זה מעצבנת.‬
‫אפילו אימא שלו ויתרה עליו.‬
‫ריחמתי על אימא שלך‬ ‫שיצא לה ילד מופרע כמוך,‬
‫עם מחלות נפש חשוכות מרפא. איך הבראת?‬
‫הבראתי.‬ ‫-אני…‬
‫אימא שלך באה ממצרים כדי לחנך אותך,‬ ‫לא את הילדים שלך.‬
‫כדי לחנך אותנו.‬
‫אני לא יודעת אם אהיה מסוגלת לעשות את זה.‬
‫את בהריון בסתר?‬
‫לא, לא…‬
‫אתם מנסים?‬
‫קצת, את יודעת…‬
‫וואו! סיבה למסיבה!‬ ‫-זה עוד בשלב מוקדם.‬
‫מה לחגוג? אין מה.‬
‫אין מה לחגוג.‬
‫טוב, אין בעיה.‬
‫נחגוג את העובדה שזוג נשוי עושה סקס.‬
‫לא התכוונתי לשום דבר.‬
‫פשוט שאנשים נשואים…‬
‫כבר לא שוכבים בתדירות כמו פעם.‬
‫אילו אנשים?‬
‫כל האנשים.‬
‫ואיך הם ישנים?‬
‫ישנים כרגיל.‬
‫אז…‬
‫הם מנסים לעשות ילד,‬ ‫ואת חוגגת את העובדה שהם שוכבים?‬
‫זה בסדר. חלאס.‬
‫לחיים, חבר׳ה. לחיי כל התינוקות שבדרך,‬
‫שיעשו לנו חיים טובים יותר.‬
‫לחיים.‬ ‫-זיאד…‬
‫אז אני אשתה לחיי אלה ששוכבים.‬
‫מאז שאני מכירה אותך,‬ ‫אתה לא מרוצה משום דבר.‬
‫מה כבר אמרתי?‬
‫אני פשוט לא אוהב את הרעיון‬ ‫שהחיים לא מושלמים בלי ילדים.‬
‫מה עם אנשים שאין להם ילדים? שיתאבדו?‬
‫חוץ מזה, אני חושב שבמצב הנוכחי,‬
‫יותר טוב לא לעשות ילדים.‬
‫לא נכון. אני לא מנסה‬ ‫להיכנס להריון בגלל שאני ״צריכה״.‬
‫אז למה?‬ ‫-יש המון סיבות.‬
‫תני לי אחת.‬
‫קודם כול, ילדים הם חמודים,‬
‫והם משלימים את הקשר.‬ ‫הם מקרבים בין בני הזוג.‬
‫אז שניים לא יכולים להיות מאושרים ביחד‬
‫אם אין אדם שלישי ביניהם?‬
‫אני לא מבין.‬ ‫למה להתפלסף ולעשות לנו כאב ראש?‬
‫פשוט כל פעם שאנחנו מדברים על נושא עמוק,‬
‫אתה חוטף כאב ראש.‬
‫חוץ מזה,‬ ‫הקטע שתינוקות נותנים משמעות לחיים…‬
‫זה לא בשבילי.‬
‫אני נותן משמעות לחיים שלי, לא מישהו אחר.‬
‫זה עושה אותי אנוכי? אז אני אנוכי.‬
‫זה מה שאני חושב, וככה אני אחיה. לחיים.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫שלפעמים, המעשה האנוכי הוא לעשות ילדים.‬
‫מה אנוכי בזה?‬
‫להפך. אני חושב שזאת הקרבה.‬
‫הרעיון הוא שעושים ילדים בשביל ההמשכיות,‬
‫ובשביל להמשיך את השושלת,‬
‫וכדי שהילדים יעזרו לך כשתהיה זקן.‬
‫בעיניי זה אנוכי.‬
‫והקטע של חיי נצח…‬ ‫אנחנו בקושי מסתדרים בחיים האלה.‬
‫אני לא חושב על כל זה.‬
‫סופי עושה אותי מאושר, ואין לי דאגות.‬
‫זה לא כזה מסובך.‬
‫ילדים הם טעם החיים.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אני אוהבת שאני מרדימה אותם,‬ ‫והם מתחילים ללכת מכות,‬
‫ובסוף הם משחקים במיטה,‬ ‫וכל אחד נרדם בצד אחר.‬
‫אני לא רוצה לחשוב על היום‬ ‫שבו יפסיקו לבקש ממני להרדים אותם.‬
‫ספרי לי על זה.‬
‫כשהם גדלים ומתחילים לבקש שנניח להם,‬
‫וצריך להתחנן לקבל מהם נשיקה…‬
‫לא רוצה לדעת.‬ ‫-דברי איתי אז.‬
‫- יסמין -‬
‫זאת אחותי. מה לעשות?‬
‫תענה.‬ ‫-קדימה.‬
‫כן.‬
‫היי, יאס.‬ ‫-שים אותה על רמקול.‬
‫רמקול!‬ ‫-רמקול!‬
‫מה?‬ ‫-חכי.‬
‫יאס, מותק.‬
‫כן.‬ ‫-את על רמקול.‬
‫הרסת את זה.‬
‫אסור להגיד את זה.‬ ‫-בלי רמקול, בבקשה.‬
‫תגיד שאתה בשירותים.‬ ‫-לא יכול.‬
‫אני בארוחת ערב אצל מאי ו־ווליד.‬
‫אז מה הטעם במשחק?‬
‫היי, יסמין.‬ ‫-היי, יסמין.‬
‫היי, יסמין.‬ ‫-היי.‬
‫היי לכם.‬
‫זה דחוף, או שנדבר אחר כך?‬
‫דבר איתי אחר כך.‬
‫צריך לדבר על עניין עיראק ולהגיע להחלטה.‬
‫אוקיי, בסדר.‬ ‫-הלילה.‬
‫אוקיי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי, יסמין.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬
‫סליחה, אני יודע שהרסתי את המשחק.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫לא ידעתי מה לעשות.‬ ‫-בגלל שאתה גרוע במשחקים.‬
‫מה הסיפור על עיראק?‬
‫כלום. יסמין הציעה אותי לעבודה שם.‬ ‫אולי אלמד באוניברסיטה שם.‬
‫תעשה את זה?‬ ‫-לא יודע.‬
‫זה רחוק.‬ ‫-רחוק?‬
‫אנחנו שעה וחצי מעיראק.‬
‫לך לוקח שעה וחצי לנסוע לשכונה הסמוכה.‬
‫אתה כזה מפונק. מה אתה יודע על פקקים?‬
‫אנחנו נוסעים כל יום שעתיים לעבודה במצרים.‬
‫באמת?‬
‫אבל זאת הזדמנות מעולה.‬
‫יותר מדי אנשים עוזבים.‬ ‫-למה לא?‬
‫נהדר שם.‬ ‫הייתי עוזבת עכשיו אם הייתה לי הזדמנות.‬
‫היית נוסעת עכשיו לעיראק?‬ ‫-בטח. מיד.‬
‫היית נוסעת עכשיו לעיראק?‬ ‫-כן.‬
‫ומשאירה את הכול מאחור?‬
‫כן.‬
‫שמענו ״מיד״ עשר פעמים.‬
‫סליחה.‬ ‫-היית נוסעת לעיראק מיד?‬
‫אמרתי את זה כדי לעודד אותו.‬ ‫-נחמד מצדך.‬
‫לא, באמת. הצעתי את עצמי‬ ‫בכמה מקומות, אבל…‬
‫לא קיבלתי הרבה תשובות.‬ ‫-אל תבין לא נכון,‬
‫אבל לא היו צריכים‬ ‫לפטר אותך מהאוניברסיטה ככה.‬
‫במקומך, הייתי נלחם בהם.‬
‫אני לא רוצה בעיות משפטיות.‬ ‫עדיף שלא יהיה בינינו קשר.‬
‫ולגבי עיראק,‬ ‫אני עוד לא בטוח שאני מעוניין.‬
‫אחשוב על זה בשקט.‬
‫אל תמהר.‬
‫כן, מה בוער?‬
‫בחייך, זיאד.‬ ‫-כשסגרתי את החנות שלי,‬
‫לא ישבתי בבית וחיכיתי שמשהו יקרה.‬
‫ישר פתחתי את ״לונדון טקסי״.‬
‫עכשיו אני מציע את החברה למכירה,‬ ‫כי אני צריך לעשות משהו חדש.‬
‫אתה לא יכול. יש לך הלוואות להחזיר..‬ ‫-אתה מוכר?‬
‫כן, הצעתי למכירה, אבל…‬
‫נראה כמה אקבל עליה.‬ ‫לא יודע, אני חושב על זה.‬
‫אני עדיין לא…‬ ‫-אבל אמרת שהצעת אותה למכירה.‬
‫כן, אבל עוד אין קונים.‬ ‫-כרגיל.‬
‫מה לעשות שהכול קרה כל כך מהר?‬
‫ואיך אפשר להתחרות ב״אובר״ ו״כרים״?‬
‫מוניות זה אאוט.‬
‫כזה אני, חושב קדימה. לא יודע…‬
‫אני לא עומד במקום.‬
‫היה נחמד אילו נחת קצת.‬
‫״חושב קדימה״. מה היה לך קודם, בר חמצן?‬
‫הלכתי לשם.‬ ‫-כן.‬
‫כמעט אשפזו אותי. לא יכולתי לנשום.‬
‫הייתה תקלה בשעון.‬ ‫-היה לי מזל רע.‬
‫והגימיק הקודם שלו?‬ ‫נעליים בהדפסה תלת־ממדית.‬
‫כמה הפסדת על זה?‬
‫והסיגריה האלקטרונית.‬ ‫-אבל היא הייתה אלחוטית.‬
‫לפחות ניסיתי.‬
‫כן, אבל אלחוטי? זה היה פרוע לגמרי.‬
‫אני חסר מנוחה.‬
‫אתה כזה לוזר!‬
‫מה זה?‬ ‫-עם זעתר. טעים מאוד.‬
‫האוכל מדהים, וויל.‬
‫בתיאבון.‬ ‫-אח שלי.‬
‫אתה יודע, וויל…‬
‫זה כמו לחיות עם גבר, לא עם אישה.‬
‫אנחנו כמו שני גברים בבית,‬
‫שכל הזמן מתנגחים על כל דבר.‬
‫ובסופו של דבר,‬ ‫היא רוצה להיות אישה. איך?‬
‫מה הסוד שלכם?‬
‫אתם לא רבים? אתם תמיד מסכימים?‬
‫אנחנו רבים קצת, כן.‬
‫כבר סיימת עם התביעה?‬
‫אני צריך לשלם הרבה כסף.‬ ‫עורך הדין אומר שעוד יש את התביעה האזרחית.‬
‫הכול ייגמר עד יוני, אינשאללה,‬ ‫אבל אני עייף. אני חנוק.‬
‫אז נחגוג בקיץ.‬
‫אינשאללה.‬
‫הזמנו את השני בהזמנה מוקדמת,‬ ‫והקונטיינר טבע בים.‬
‫זה יותר טוב. השני…‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫מי זה?‬ ‫-אבא שלי.‬
‫תעני.‬
‫שימי על רמקול.‬ ‫-אוקיי.‬
‫הלו.‬ ‫-היי, אבא.‬
‫מאיוש, חביבתי, מה שלומך?‬ ‫-אבא, אני עסוקה.‬
‫יש פה אורחים. אני לא יכולה לדבר.‬
‫את הורסת את זה.‬ ‫-למה צעקת עליי קודם?‬
‫רציתי להגיד לך שדיברתי עם ד״ר סלהב.‬
‫הוא מוכן לבצע את הניתוח בעוד שבועיים,‬ ‫כשיחזור מגרמניה.‬
‫קחי את המספר שלו,‬ ‫תקבעי תאריך ותספרי לי מה היה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-ביי.‬
‫תודה, אבא. נדבר מחר.‬ ‫-ביי.‬
‫איזה ניתוח? מה קרה?‬
‫לא, זה שום דבר.‬
‫מה?‬
‫כלום, אני עושה הגדלת חזה. טוב?‬
‫מה? לא סיפרת לי.‬
‫רציתי שזו תהיה הפתעה.‬
‫את פסיכולוגית.‬
‫אז מה?‬
‫מה הבעיה? היא כמו כל אחת אחרת.‬
‫אין בעיה.‬
‫פשוט לא חשבתי שפסיכולוגית‬ ‫תרצה לעשות הגדלת חזה.‬
‫למה? מה הבעיה?‬
‫שזה מפריע לך, שאת חסרת ביטחון לגבי זה.‬
‫מי אמר שאני חסרת ביטחון?‬
‫אני סתם לא מבסוטה מהחזה שלי‬ ‫ורוצה לשפץ אותו.‬
‫חוץ מזה, נראה איך הגוף שלך ייראה‬ ‫אחרי שיהיו לך ילדים.‬
‫הכול נהרס.‬
‫למה ווליד לא עושה את הניתוח?‬ ‫למה רופא אחר?‬
‫נכון, וויל. למה שלא תנתח אותה בעצמך?‬ ‫שהתוצאה תהיה לפי טעמך.‬
‫לא יודע. תשאלו אותה.‬
‫היא שומעת בקול אבא שלה, והוא נגד.‬
‫הוא רוצה שהבת שלו תלך לרופא מפורסם,‬
‫לפרופסור סלהב, כי…‬
‫הוא עובד בשווייץ, ובא מדי פעם לנתח בלבנון.‬
‫אבל ד״ר ווליד סרקיס? אין מצב.‬
‫הוא בשביל פשוטי העם,‬ ‫מבוטחי הרפואה הציבורית.‬
‫מה אתה מדבר?‬
‫זאת הסיבה.‬ ‫-לא.‬
‫בחיי.‬ ‫-ווליד, מה אתה מדבר?‬
‫זה לא נכון.‬
‫אמרתי רק אמת.‬
‫לא נכון.‬
‫כן נכון.‬ ‫-למה אתה אומר את זה?‬
‫אבא שלך מעולם לא אהב אותי.‬ ‫-לא נכון, מה פתאום?‬
‫הוא רצה שתתחתני עם…‬
‫מישהו עשיר, מישהו מהמילייה שלכם.‬
‫מה זה קשור?‬ ‫-זה קשור, אני אומר לך.‬
‫לא מתאים לי לשכב על שולחן ניתוחים‬
‫ושבעלי יעשה לי הגדלת חזה.‬
‫גם אם היית הרופא המוביל בלבנון.‬
‫זה לא בסדר.‬ ‫יש דברים שצריכים להישאר פרטיים.‬
‫ואני חושבת שזה יהרוס את כל המשיכה בינינו.‬
‫נכון, זה באמת ייהרס.‬
‫למה אתה לא מעריך את המשיכה?‬
‫למה?‬
‫אני מאמינה בתחרות הוגנת.‬
‫שד״ר סלהב יעשה צד אחד,‬ ‫ובעלך יעשה את הצד השני,‬
‫ונראה איזה יצא יותר טוב.‬
‫לא חשבתי על זה.‬
‫אני מבסוט ממנה כמו שהיא.‬
‫כל הכבוד לך, מאיוש.‬
‫ליקוי הירח הזה מתחיל לחולל את הקסם שלו.‬
‫מאי צודקת.‬
‫ווליד, תאר לך שהיית הולך אליה לטיפול.‬
‫זה לא יעבוד.‬
‫הוא בכלל לא מאמין בזה.‬
‫האמת, לא נוח לי לשכב על ספה‬
‫ולגלות סודות לאדם זר.‬
‫למה? טוב לתת להם לצאת, גם אם אין פתרון.‬
‫חשוב להוציא דברים, אחרת מתפוצצים.‬
‫ווליד חושב שזה בזבוז זמן.‬
‫לא אמרתי את זה.‬
‫זה מה שאתה חושב.‬ ‫-לא.‬
‫אתה חושב שהמקצוע שלי חסר תועלת.‬
‫לא נכון. תמיד אמרתי שהמקצועות שלנו דומים.‬
‫את מטפלת בראש, ואני בחזות.‬
‫שנינו עוזרים לאנשים להיות רגועים ומבסוטים.‬
‫רק שאצלך זה לוקח שנים,‬ ‫ואצלי רק כמה שעות.‬
‫אולי.‬ ‫-של מי זה?‬
‫לא שלי.‬ ‫-גם לא שלי.‬
‫זה לא הנייד שלי.‬ ‫-זיאד?‬
‫לא, לא אנחנו.‬
‫זה התנור.‬
‫הכבש.‬
‫לא, אני אלך.‬
‫תודה.‬ ‫-תנו לי צלחות.‬
‫אני יוצא לעשן.‬
‫אבוא איתך.‬ ‫-אעזור.‬
‫אקח את המלוחייה.‬ ‫-תודה.‬
‫אהלן…‬
‫איפה ליקוי הירח?‬ ‫-עזוב אותך מליקוי הירח. תן.‬
‫מה?‬ ‫-אני בצרות, ואתה תציל אותי.‬
‫מה קרה?‬ ‫-אסון.‬
‫מה? מה קרה?‬
‫בלי שאלות ובלי פרטים.‬ ‫-טוב.‬
‫בשעה עשר אקבל תמונות.‬
‫ממי?‬ ‫-אמרנו בלי פרטים.‬
‫אילו תמונות?‬
‫תמונות. אתה לא מבין?‬
‫מה אתה רוצה שאעשה?‬ ‫-מה השעה?‬
‫עוד מעט שעת השין.‬ ‫-בדיוק. הלך עליי.‬
‫חשבתי על כל הפתרונות האפשריים ויש רק אחד.‬
‫הנייד שלי ושלך זהים.‬ ‫נתחלף במכשירים עד אחרי עשר.‬
‫אתה רציני? אז התמונות יגיעו אליי?‬
‫אתה רווק. אני לא.‬ ‫-אני לא רווק.‬
‫אתה רוצה שאידפק?‬ ‫-תעמיד פנים. החברה שלך לא פה.‬
‫למה הסכמת להשתתף במשחק?‬
‫כי מרים הייתה חושדת‬ ‫אם הייתי עושה מזה עניין.‬
‫ביבו, בחייאת אבוכ.‬
‫אנחנו עוד ניפרד בגלל השטות הזאת.‬ ‫-זו לא שטות.‬
‫אם התמונות יגיעו, מה מרים תעשה?‬
‫היא תיקח את הילדים ותחזור למצרים.‬ ‫המשפחה שלי תיהרס.‬
‫סירבתי לך פעם?‬
‫איזה תמונות? של סקס? מה?‬ ‫-תמונות.‬
‫פשוט תמונות.‬ ‫-אל תענה לי ככה.‬
‫אני עומד לאכול זין בפנים.‬ ‫-לא בקול רם!‬
‫פעם היא שלחה לי תמונה שלה בפיג׳מה.‬ ‫הלו קיטי.‬
‫בת כמה היא?‬
‫לא יודע. מספיק גדולה.‬
‫ביבו.‬
‫רביע, אל תשאיר אותי ככה.‬
‫אני אקח את הבשר.‬ ‫-כן, תגישי לשולחן, ז׳אנון.‬
‫איך יכולת להסתיר את זה מבעלך?‬ ‫-עמוק בפנים הוא ידע.‬
‫אהיה מאושפזת לכמה ימים,‬ ‫אי אפשר להסתיר את זה.‬
‫התכוונתי לגלות לו.‬
‫מה? מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫מה?‬ ‫-כלום.‬
‫שתיתי הרבה, ולא רציתי לעשות סצנה.‬
‫אל תשאלי אותי כלום.‬
‫אני כן אשאל. איזו סצנה?‬
‫תגידי. מה?‬
‫ווליד הולך לפסיכולוג.‬
‫ווליד בעלי?‬ ‫-הוא סיפר לשריף ושריף אמר לא לגלות לך.‬
‫הוא השביע אותי.‬ ‫אל תגידי לו שאת יודעת, טוב?‬
‫אני לא יודע אם הוא חושב‬ ‫שאת פסיכולוגית גרועה או משהו.‬
‫- סטיב ג׳ובס -‬
‫מי זה?‬ ‫-סטיב ג׳ובס.‬
‫מי?‬
‫סטיב ג׳ובס.‬
‫הוא לא מת?‬
‫כן. למה הוא מתקשר לאשתי?‬
‫מרים!‬ ‫-כן, אני שומעת שיש לי טלפון.‬
‫אל תעשי סצנות.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני באה.‬
‫זאת אימא?‬ ‫-לא, חביבתי. סטיב ג׳ובס.‬
‫תענה.‬
‫טוב.‬
‫על רמקול.‬ ‫-רמקול.‬
‫היי, אמיליו.‬ ‫-ערב טוב, מדאם.‬
‫סליחה על השעה.‬ ‫-זה בסדר. מה העניין?‬
‫המחשב שלך מוכן. סיימנו איתו.‬
‫יופי. אבוא מחר בארבע, טוב?‬
‫מתי שתרצי, אנחנו כאן.‬
‫יופי. תודה, אמיליו. ביי.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫זה אמיליו, איש המחשבים.‬ ‫-וקראת לו ״סטיב ג׳ובס״?‬
‫כן, בצחוק.‬ ‫-לנהג קראת ״שומאכר״?‬
‫היי!‬
‫מסרון.‬
‫זיאד, גם אצלך.‬
‫זה פריד.‬
‫פריד, בקשר למשחק הכדורגל מחר.‬
‫גם אצלי זה פריד.‬
‫גם אצלי. פריד.‬
‫אני לא קיבלתי כלום.‬ ‫-למה?‬
‫זה עוד יגיע. לפעמים זה מתעכב.‬ ‫-כן.‬
‫יש לכם קבוצה בלעדיי?‬
‫זה פריד. אתה יודע איך הוא.‬ ‫-אני לא יודע. איך הוא?‬
‫פריד. אתה מכיר את פריד.‬
‫גם את הילדים שלו הוא שוכח.‬ ‫ככה הוא. פריד.‬
‫אל תעשה מזה עניין. פשוט תבוא איתנו מחר.‬
‫בוא מחר ותשכח ממנו.‬
‫אם לא תרצה לשחק,‬ ‫שב על הספסל. העיקר שתבוא.‬
‫אולי די כבר עם השטויות?‬
‫כתוב לי פה ״אידיוט״?‬ ‫אני יודע מה אתם עושים.‬
‫כשהייתי שמן, לא נתתם לי לשחק.‬ ‫עכשיו רזיתי, ואתם קוראים לי רק כשחסר שוער.‬
‫זה נורא! זה אמיתי?‬
‫מה פתאום.‬ ‫-אל תקשיבי לו.‬
‫חשבתי שאתם חברים קרובים…‬ ‫-אפילו בווטסאפ הם מנדים אותי.‬
‫אין מצב.‬ ‫-זכותך לכעוס.‬
‫די!‬
‫נשבע שלא קיבלתי כלום. הנה, קיבלתי משהו?‬ ‫-בוא נראה.‬
‫אם לא קיבלת כלום,‬ ‫תכבה ותדליק מחדש. לפעמים…‬
‫זה קופא?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, מי רוצה מלוחייה?‬
‫איבדתי את התיאבון.‬ ‫-הכנתי במיוחד בשבילך.‬
‫מנה קטנה.‬ ‫-הבשר הגיע.‬
‫יאללה!‬ ‫-כבש!‬
‫מלוחייה, ואז זה…‬
‫וואו.‬
‫מי?‬ ‫-הפעם זה רק זיאד.‬
‫כן, זה שלי.‬
‫ממי?‬
‫ניקול.‬
‫״תתקשר אליי, דחוף…״‬
‫עם שלוש נקודות. בראבו, ניקול.‬
‫מי זאת ניקול, שצריכה שתתקשר אליה דחוף?‬
‫לא מגלה.‬
‫מי זאת? לא הבנו.‬
‫צר לי לאכזב אתכם, היא מנהלת בחברה.‬
‫יופי, מנהלת בחברה…‬
‫יפה לה.‬ ‫-שיק.‬
‫תחזור אליה. בוא נשמע מה היא רוצה.‬
‫לא משהו חשוב.‬
‫בטח יש בעיה עם נהג והיא רוצה שאטפל בזה.‬
‫היא תמיד מתקשרת בערב בלי סיבה,‬ ‫ולמחרת זה נפתר.‬
‫אהבתי איך שהיא מגינה על בעלה.‬
‫וואלה, בראבו.‬
‫אבל הם התחתנו לא מזמן. זה עוד טרי.‬
‫זיאד, חיים שלי,‬
‫תתקשר ותראה להם שאתה לא צריך שום הגנה..‬
‫יא חביבתי, היא תגיד שזה משהו חשוב,‬ ‫ואז אצטרך לקום וללכת,‬
‫ולטפל בזה כל הלילה. עדיף שלא.‬
‫אל תעבוד כל הלילה. בבוקר נוסעים להוריי.‬
‫תודה.‬
‫אז הבעיה נפתרה.‬
‫חכו שתראו את ניקול הזאת.‬ ‫שוקלת הרבה, ממש לא הטיפוס שלו.‬
‫מה הטיפוס שלו?‬
‫יש לה כתם לידה פה.‬ ‫-זה לא כתם לידה, זה קעקוע.‬
‫זה מעולה. מרגישים את הטעם של הארנבת.‬
‫יופי. אהבת?‬ ‫-כן.‬
‫אם הוא לא היה כועס,‬ ‫הוא היה טורף אותנו.‬
‫גם אני רוצה.‬
‫רק קצת, בבקשה.‬
‫וקצת עגבניות מלמעלה.‬
‫ווליד הכין את זה?‬
‫מעולה.‬ ‫-הוא עבד על זה כל היום.‬
‫מה הרעש הזה?‬ ‫-אצלי. זאת האפליקציה.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-חכה!‬
‫היכון לאימון.‬
‫התמקם.‬
‫3, 2, 1… מתחילים!‬
‫מה זה?‬
‫אפליקציה שהורדתי. במשך 12 שבועות,‬
‫מתעמלים שתי דקות ביום.‬ ‫זה מחטב את כל הגוף.‬
‫רק עכשיו התחלת? אתה ממש לא חטוב.‬
‫זה חייב להיות עכשיו?‬
‫חייבים, כל פעם שזה מצפצף.‬ ‫אחרת לא רואים תוצאות.‬
‫בראבו! קדימה, ביבו!‬ ‫-תודה, חביבתי.‬
‫ואם זה מצפצף כשאתה ישן?‬ ‫אתה חייב לקום?‬
‫בכל מצב, אני חייב.‬
‫אם זה מצפצף כשאני ישן,‬ ‫אני מנפץ את המכשיר.‬
‫אז מה הטעם?‬
‫אתה רק תשקר לאפליקציה ולעצמך,‬ ‫ולא תראה שום תוצאות.‬
‫היא אומרת לך כמה קוביות בבטן כבר יש לך?‬
‫אתם צוחקים עליי עכשיו,‬
‫עם הכרס השמנה שלכם…‬
‫האימון הושלם.‬ ‫-כבר עברו חמש דקות?‬
‫שתי דקות.‬
‫אבל זה מצטבר. הבנת?‬
‫אהבתי את האפליקציה.‬ ‫-אתקין גם אצלך.‬
‫העיקר שזה גורם לאנשים לזוז.‬
‫אני רואה שינוי בגוף שלך.‬
‫אני רואה את ההבדל.‬
‫כן, התחטבתי.‬ ‫-כן.‬
‫בואו נראה כמה עשיתי.‬
‫אהבת את המלוחייה, ז׳אנה?‬
‫אני מתחנן!‬
‫לא היה לך חמוץ?‬ ‫-לא.‬
‫בתיאבון.‬
‫זיאד, למה אתה לא רוצה מלוחייה?‬
‫תני לי את זה.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫לא סיפרתי לך מה?‬
‫שאתה הולך לפסיכולוג.‬
‫אני מכירה אותו?‬
‫לא.‬
‫אני מכירה אותה?‬
‫כמה זמן?‬
‫חצי שנה בערך.‬
‫את כועסת?‬
‫לא יודעת.‬
‫אולי קצת.‬
‫תמיד התנגדת. מה השתנה?‬
‫לא יודע. הרבה דברים.‬ ‫חשבתי לנסות כדי שלא אצטער.‬
‫לנסות כל דבר.‬
‫כדי שאם יום אחד ניפרד,‬ ‫לא אתחרט שלא ניסיתי.‬
‫למשל.‬
‫זה עובד?‬ ‫-לא יודע, תגידי את.‬
‫אני בהחלט מנסה לראות את הדברים‬ ‫מזווית אחרת, אבל…‬
‫אני משתדל מאוד.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫כל פעם שאנחנו רבים,‬ ‫זה הופך לקרב אגו בינינו, ו…‬
‫אנחנו מתנגחים כדי לראות מי ינצח.‬
‫למה שלא אודה בטעות לשם שינוי, למשל?‬
‫למה לא? אולי זה מה שאנחנו צריכים לעשות.‬
‫אני עושה צעד אחורה‬ ‫כדי שנוכל להמשיך קדימה ביחד.‬
‫מפחיד אותי הכיוון שבו אנחנו מתקדמים.‬
‫בסוף נהיה כמו בארבי ו…‬
‫מה־שמו, בעלה.‬
‫קן.‬ ‫-קן.‬
‫הוא כולו מפלסטיק ואין לו ביצים.‬
‫זה דביק. אני…‬
‫הולך להחליף.‬ ‫-לך תחליף.‬
‫מספיק.‬
‫רביע, קיבלת ווטסאפ.‬
‫מה יש לו לדאוג? החברה שלו לא פה.‬
‫מסאז׳ מאיסה.‬ ‫-כן, איסה.‬
‫כן, איסה! לא רשה!‬
‫מה אתה צועק?‬ ‫-בגלל שזאת לא רשה.‬
‫לא, איסה היא ידידה שלי.‬
‫מדי פעם היא שולחת לי תמונות…‬
‫המסך…‬ ‫-מה זה?‬
‫מה זה?‬
‫משהו פרטי.‬ ‫-תני לראות.‬
‫לא צריך.‬ ‫-מה פרטי?‬
‫זה לא המשחק.‬ ‫-המשחק לא קדוש.‬
‫אתה הורס את המשחק כל פעם שמגיע תורך.‬ ‫-אני לא הורס אותו.‬
‫שלא אצטרך לקחת אותו בכוח.‬
‫די. תמשיכו לאכול, בבקשה.‬
‫זיאד, בבקשה. יש דברים שלא צריך לראות.‬
‫בבקשה, ברשותך.‬
‫זיאד…‬
‫זיאד, תן את הטלפון. זה פרטי.‬
‫זיאד, תרגיע.‬ ‫-אני אומר לך…‬
‫הסכמנו שכולם צריכים להראות…‬
‫מה זה?‬
‫-לא, מרים.‬
‫יא סלאם…‬ ‫-טיפשים, שרטתם את המסך.‬
‫דוקטור…‬
‫בדיוק בזמן.‬ ‫-תביא לראות!‬
‫זה מהתחום שלך.‬
‫מרים, זה לא צנוע.‬ ‫-מה אני, ילדה?‬
‫למה לא אני?‬
‫מי זאת?‬
‫תראו לי! מה זה?‬
‫מה זה?‬ ‫-למה היא יושבת לה על הפרצוף?‬
‫זאת הירך שלה. מי זאת?‬
‫זאת החברה שלך, רביע?‬
‫השנייה?‬ ‫-מי אמר שזאת החברה שלי?‬
‫לא, אבל היא נראית כמו מתעמלת אלופה.‬
‫יוגה. נראה לי שזה יוגה.‬
‫רביע מטורף.‬ ‫-אני אישה ואני לא מבינה את זה.‬
‫הדוקטור לא מוצא את הידיים ואת הרגליים…‬ ‫-די, מרים.‬
‫בראבו.‬
‫תותח!‬
‫לחיי איסה וגם רשה!‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫לא, לחיי רביע.‬ ‫-לחיים ותודה.‬
‫בבקשה, די לשאול אותי שאלות הערב.‬
‫בסדר?‬
‫טעם טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫- רוי: מה שלומך? -‬
‫מסרון.‬
‫של מי הטלפון?‬ ‫-שלך.‬
‫אה.‬ ‫-מה הרינגטון הזה?‬
‫לא יודע. שרה או עמאד בטח שינו לי אותו.‬
‫זה מרוי. ״מה שלומך.״‬
‫מי זה רוי?‬
‫יועץ חדש בחברה.‬
‫פעם ראשונה שאני שומעת עליו.‬ ‫-הוא חדש, רק עכשיו הצטרף.‬
‫בחור טוב.‬
‫למה הוא שואל מה שלומך?‬
‫היו לנו הרבה בעיות בעבודה היום.‬
‫התעצבנתי על כל הצוות וצעקתי.‬
‫ממש צעקתי. אז הוא שואל מה שלומי.‬
‫כן, סיפרת לי.‬
‫לא תענה לו?‬
‫לא.‬
‫למה לא?‬
‫לא ייאמן. זה רק ייקח לך רגע.‬
‫תרגיע אותו. ״אני בבית והכול בסדר״.‬
‫אענה לו.‬ ‫-אבל למה לשקר? הוא לא בבית.‬
‫נכון. לא צריך לשקר.‬
‫אז לא.‬ ‫-אני רק אומר…‬
‫לא צריך להגיד לו ״אני לא בבית״.‬
‫תגיד ״אני בסדר,‬ ‫בארוחת ערב עם חברים, תודה״.‬
‫טוב.‬ ‫-הוא לא צריך לדעת איפה אתה.‬
‫זה לא עניינו. אתה יודע?‬
‫אתה יכול להגיד לו,‬ ‫אבל זה עניין של עיקרון ושל פרטיות.‬
‫אני אוכל פה ארוחת ערב,‬ ‫ולא כולם חייבים לדעת איפה אני.‬
‫בסדר, אבל הוא שואל עליו.‬
‫הוא בודק מה שלומו.‬ ‫-זה לא עניינו.‬
‫זה עניינך. אתה יודע?‬ ‫-כן.‬
‫לא כולם צריכים לדעת איפה אתה ועם מי,‬
‫ומה אתה עושה. הוא דוחף את האף שלו.‬
‫צא לי מהתחת!‬
‫מה אתה צועק עליי? מה עשיתי?‬ ‫-מה עובר עליו?‬
‫רביע, תרגיע.‬
‫תרגיע.‬
‫תרגיע, גבר.‬
‫על מה הלחץ? זה לא כזה חשוב.‬
‫זה כן חשוב! כי הטלפונים האידיוטיים האלה‬
‫הרסו לנו את החיים, ואנחנו מסכימים לזה.‬
‫הסכמנו להכניס אותם לחיים שלנו,‬ ‫ועכשיו, כל פעם שמישהו מתעטש,‬
‫כל העולם צריך לדעת מזה.‬
‫לא ייאמן! אי אפשר לזוז שמאלה או ימינה,‬
‫והמכשירים האלה שולטים בנו,‬ ‫ואנחנו נותנים לזה לקרות!‬
‫לעזאזל הטלפונים ומי שהמציא אותם!‬
‫בסדר, לא אענה.‬ ‫-אל תענה!‬
‫לא אענה.‬
‫אל תענה!‬ ‫-טוב.‬
‫הוא צודק, אתה יודע.‬ ‫-הוא לא צודק. למה הוא הגזים ככה?‬
‫חבר׳ה, אני חושב שליקוי הירח‬ ‫משפיע עלינו לרעה.‬
‫קיבלת מייל.‬ ‫-אני?‬
‫קיבלתי הודעה קולית.‬
‫אתה מפחד?‬ ‫-לא, מה פתאום.‬
‫תפתח ונראה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫״אלכסנדרה נסיעות. 550 דולר. בודרום.״‬
‫אפשר אפילו לשלם בצ׳ק.‬
‫אין עליך.‬
‫הלו. הטלפון של מרים.‬
‫הנה.‬ ‫-רגע, יש לי משהו להראות לך.‬
‫גוגל, תקריאי את המייל שלי בבקשה.‬
‫אין לך הודעות.‬
‫אפילו גוגל לא מבין אותך.‬
‫אמרתי הודעה קולית, לא מייל.‬
‫איך הגעת למייל?‬
‫רד ממני, טוב?‬
‫גוגל, תקריא את ההודעה הקולית בבקשה.‬
‫יש לך הודעה חדשה אחת.‬
‫היי, מותק! סליחה על התשובה המאוחרת,‬
‫אבל חיכיתי שהבחור מהדירה יחזור אליי.‬
‫הדירה שראית בקומה הראשונה‬ ‫היא היחידה שמרוהטת,‬
‫והיא תהיה זמינה בעוד חודשיים.‬
‫כל האחרות תפוסות.‬
‫חמותי מבסוטה מאוד שם,‬ ‫ואני בהחלט ממליצה.‬
‫היא מאוד פרקטית.‬
‫והעובדת שמטפלת בה‬ ‫תוכל לבוא ולטפל גם בחמותך.‬
‫טוב, תתקשרי אליי כשתוכלי.‬ ‫נשיקות. יאללה, ביי.‬
‫זאת רניה.‬
‫דירה?‬
‫היא ביקרה אצל אימא שלה‬ ‫לפני שבועיים, והראתה לי.‬
‫אימא שלה?‬ ‫-כן.‬
‫מלון הדירות ליד הבית שלנו. החדש.‬
‫נחמד מאוד. שיק.‬
‫מרים?‬ ‫-כן.‬
‫למה הלכת?‬
‫ככה.‬ ‫-תגידי בכנות.‬
‫את רוצה לגרש את אימא שלי מהבית?‬
‫מה אתה מדבר?‬ ‫-תגידי שאת לא רוצה לראות אותה,‬
‫ואשלח אותה בחזרה למצרים.‬ ‫-איך הגעת לזה?‬
‫מה היא עשתה לך? היא אוהבת אותך.‬
‫היא תמיד אומרת שאת יקרה לה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫מה?‬ ‫-אני יודעת.‬
‫היא באה ממצרים כדי להיות עם הילדים.‬
‫כדי לעזור לך ולנו בכל מה שצריך.‬
‫תעני. נכון?‬
‫כן או לא?‬ ‫-כן, אבל… כן.‬
‫אני יודעת שאתה אוהב אותה וכל זה,‬
‫אבל אל תעמיד פנים שאתה לא רואה ולא יודע.‬
‫סליחה, אבל היא לא באה כדי לעזור לי.‬
‫הבאת אותה הנה כשאביך נפטר‬ ‫כדי לחסוך לעצמך נסיעות למצרים.‬
‫עזרת לעצמך, לא לי.‬
‫אני יודע, ואני רואה אותה‬ ‫נרדמת בזמן שהיא שומרת על הילדים,‬
‫ואת יודעת שהבעיה שלנו היא אחרת…‬ ‫-די!‬
‫הבעיה שלנו היא אחרת.‬ ‫-סליחה שדיברתי.‬
‫חלאס. סיימנו. אני פורשת.‬
‫תשכח מכל העניין.‬
‫שריף, אני מתה על אימא של זיאד,‬
‫אבל אם היא תחליט לבוא לגור בבית שלנו,‬ ‫לא נראה לי שאעמוד בזה.‬
‫סליחה, אל תבין אותי לא נכון.‬
‫לא, אני יודע.‬
‫אני לא יכול לגור עם אימא שלי באותו בית.‬
‫שים את עצמך בנעליה.‬
‫אם אימא שלה תבוא לגור איתכם, מה תעשה?‬
‫לא, חבר׳ה… אין מה להשוות.‬ ‫אימא שלי אלמנה ואין לה אף אחד.‬
‫הוריה חיים יחד. אין מה להשוות.‬
‫טוב, אבל אימא שלך…‬
‫בוא נודה באמת, היא לא אדם קל.‬
‫שריף, זוכר שאימא שלך‬ ‫באה ממצרים בלי להודיע?‬
‫היא נכנסה לבית. שנינו היינו שיכורים.‬
‫הוא רקד עם…‬
‫מאז לא רקדתי יותר.‬
‫לא, ברצינות. היא מקסימה.‬
‫אימא שלך קצת קשה. קצת.‬
‫בסדר, אימא שלי קצת קשה.‬
‫מה השעה?‬
‫עשר ורבע.‬
‫בואו, שלא נפספס את ליקוי הירח.‬
‫שכחנו.‬
‫בואו.‬ ‫-תשאירו את הטלפונים פה.‬
‫בלי טלפונים.‬
‫אני רוצה לצלם.‬ ‫-בלי טלפונים. רק את שלך.‬
‫אפשר להפסיק עם המשחק כבר? אני עייף.‬
‫בוא, זיאד. יאללה!‬
‫אני עייף.‬ ‫-ניקח את המעילים.‬
‫הדברים שלך בחוץ?‬ ‫-כן, בחוץ.‬
‫לא, אבל אני רוצה את הז׳קט שלי.‬
‫כן.‬ ‫-בוא, רביע…‬
‫מהמם.‬
‫אני עדיין רואה שניים.‬
‫הם שניים. הירח והצל שלו. הם מאוהבים.‬
‫״אראה אותך בצד האפל של הירח.״‬
‫הצד האפל של הירח.‬
‫זה תקוע לי בראש.‬ ‫-מדהים.‬
‫רק אללה יודע מה הירח צופן לנו.‬
‫במיוחד הלילה.‬
‫סליחה על מה שאמרתי בפנים.‬
‫לא התכוונתי להרגיז אותך.‬
‫את יודעת שאני לא יכול לכעוס עלייך.‬
‫בואו נצלם תמונה.‬
‫יאללה.‬ ‫-יאללה.‬
‫אנחנו מסתכלים על הירח…‬
‫כל פעם שעושים סלפי את מתלוננת.‬
‫תתקרבו.‬ ‫-יאללה.‬
‫אתם רחוקים. תתקרבו.‬
‫אזוז, שיראו את הירח.‬ ‫-אל תדאג, אני בתמונה.‬
‫ווליד לא בתמונה.‬
‫אז אני אצלם. הידיים שלי ארוכות יותר.‬ ‫-טוב, בוא.‬
‫יאללה.‬ ‫-יאללה.‬
‫קדימה.‬ ‫-יאללה.‬
‫אחת, שתיים…‬
‫צ׳יז!‬ ‫-צ׳יז!‬
‫- רומיאו: היי… -‬
‫מה הוא רוצה?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫מי זה רומיאו?‬
‫האקס שלה.‬
‫מה הוא רוצה?‬
‫עצוב לו לצפות בליקוי הירח לבד.‬
‫בלי הירח שלו.‬
‫כן, בטח.‬
‫וואלה, לא יודעת מה הוא רוצה.‬
‫אתה מצלם או לא? יאללה.‬
‫יאללה, זוז.‬
‫למה שמרת אותו בתור ״רומיאו״?‬
‫שמו רומיאו. איך אשמור אותו?‬
‫תשמרי עם שם משפחה.‬ ‫או יותר טוב, אל תשמרי בכלל.‬
‫מה העניין? אתה מגזים.‬
‫היא אמרה שזה האקס שלה.‬ ‫-כי זה האקס שלה.‬
‫הוא צודק. אקסים מסוכנים לפעמים.‬ ‫אי אפשר לסמוך עליהם.‬
‫ז׳אנה, מי נפרד ממי?‬
‫זרקת אותו, לא?‬ ‫-כן.‬
‫אז בוא נצלם ודי.‬
‫נכון.‬ ‫-יאללה.‬
‫נו כבר.‬ ‫-נו, זיאד. בחייך.‬
‫צ׳יז.‬ ‫-צ׳יז.‬
‫גם ככה הוא לא שווה כלום.‬
‫לא צריך להצטלם.‬ ‫-זה עניין עקרוני.‬
‫אנחנו יודעים שיש לך עקרונות.‬
‫יאללה!‬
‫צ׳יז!‬ ‫-צ׳יז!‬
‫אני אספור. אחת, שתיים…‬
‫- רומיאו: אני חייב סקס!‬ ‫הביצים שלי כחולות! -‬
‫טוב שהוא לא שווה כלום.‬
‫מה קורה?‬
‫תירגע.‬ ‫-לא, מה קורה?‬
‫טוב, תירגע. אני אסביר.‬
‫מה תסבירי?‬
‫הבנאדם כותב לך שהוא רוצה סקס.‬
‫ושהביצים שלו כחולות.‬ ‫-סתום!‬
‫תירגע. אפשר להסביר?‬
‫רומיאו מאוהב במישהי. קשות.‬
‫יש לה חבר, והיא מושכת אותו באף. זהו.‬
‫מה זה קשור אלייך?‬ ‫-הוא מספר לי עליה כל הזמן.‬
‫הוא רואה בי ידידה.‬ ‫-אז הכול בסדר.‬
‫ידידים.‬ ‫-הוא רואה בך ידידה.‬
‫והוא רוצה סקס עכשיו?‬
‫מי היא בכלל? לעזאזל!‬
‫מישהי שאני מכירה, ורומיאו מאוהב בה.‬
‫היא שוכבת איתו מדי פעם,‬ ‫וכולם יודעים שיש לה מישהו,‬
‫והוא נוהה אחריה כמו כלב.‬
‫הגיוני שהוא מתקשר לווטרינרית.‬
‫טוב, אני אפסיק.‬ ‫-מה זה קשור לסקס?‬
‫הסברתי לך. רומיאו רוצה לשכב איתה,‬
‫והיא מנצלת אותו ולא שמה עליו. זהו.‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫זיאד, אנחנו צוחקים.‬
‫אתה מגזים.‬ ‫-אנחנו צוחקים, גבר.‬
‫תחזור.‬
‫גדול! לא ייאמן!‬
‫אני לא מבין.‬ ‫-אתה יודע מה?‬
‫אתן לו שיסביר לך.‬
‫לא רוצה.‬
‫שהוא יסביר.‬ ‫-לא רוצה לדבר איתו.‬
‫ככה יותר טוב…‬ ‫-די.‬
‫ככה יותר טוב.‬
‫זה באמת נחוץ?‬
‫הלו?‬ ‫-מה קרה?‬
‫אני חושב להתקשר אליה עכשיו.‬
‫אני רוצה לראות אותה.‬ ‫-רומיאו.‬
‫אמרתי לך שיש לה חבר.‬ ‫אין טעם להתקשר אליה.‬
‫היא כותבת לי בהודעות שהיא רוצה אותי.‬
‫אל תלך. היא משתמשת בך כדי להרגיז אותו.‬ ‫אחר כך היא תזרוק אותך. עדיף שלא תלך.‬
‫לא יודע.‬
‫אני מנסה לעזור לך. זו דעתי.‬ ‫תעשה מה שאתה רוצה.‬
‫טוב.‬
‫חלאס. לא אלך.‬
‫אוקיי. ביי.‬
‫ז׳אנה…‬
‫תודה.‬
‫השתכנעת?‬
‫כמה זמן את כבר מדברת איתו?‬
‫אנחנו מדברים.‬
‫כל כמה זמן?‬
‫לא יודעת, לא בדקתי.‬
‫הוא מתקשר אליי כשמתחשק לו…‬ ‫-טוב, בסדר. הבנתי.‬
‫יאללה, בואו נחזור לארוחה.‬
‫למה לא סיפרת לי שאתם מדברים?‬
‫כי זה שום דבר. לא שווה לדבר על זה.‬
‫אמרת שאנחנו צריכים לדבר על הכול.‬
‫כמובן. על כל מה שחשוב.‬ ‫על כל מה שקשור לחיים שלנו.‬
‫למה יש לי הרגשה שהוא עדיין אוהב אותך?‬ ‫-אתה לא מאמין לי, זיאד?‬
‫למה אתה גורם לי להרגיש שעשיתי משהו רע?‬
‫לא התכוונתי.‬ ‫אבל אני לא מדבר עם האקסית שלי.‬
‫איזו מהן?‬
‫אף אחת מהן.‬
‫בטח, הן שונאות אותך.‬
‫הן תולות תמונה שלך וזורקות עליה סכינים.‬
‫סכינים.‬
‫אם זה מפריע לך כל כך,‬ ‫אגיד לו שיפסיק להתקשר.‬
‫בבקשה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ככה יהיה לך אישור.‬ ‫תוכלי לדבר איתו בסתר מתי שתרצי.‬
‫לא. אם אני מבטיחה שלא, אז לא.‬
‫אגב, זיאד,‬
‫אין לך מה לדאוג. זו היא שזרקה אותו.‬
‫ווליד, רומיאו זה לא ההוא שהיה בעיראק?‬
‫כן, לכן היא נוסעת בעקבותיו לעיראק.‬
‫תפסיקו, שלושתכם.‬
‫נמאס לי מהבדיחות.‬
‫זאת סופי.‬
‫תענה.‬
‫הלו?‬ ‫-הלו, אבא?‬
‫כן, חמודה?‬ ‫-אתה יכול לדבר?‬
‫כן. מה קורה?‬
‫זוכר על מה דיברנו לפני כמה ימים?‬
‫ז׳ילו הזמין אותי לבלות אצלו את הלילה.‬ ‫הוריו מחוץ לעיר.‬
‫אבא? אתה שומע?‬
‫כן, חמודה. מה אמרת לו?‬
‫לא יודעת. אני רוצה,‬ ‫אבל לא חשבתי שהוא יזמין אותי הערב.‬
‫אם אגיד לו לא, הוא יתאכזב.‬
‫אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫את רוצה לבלות את הלילה אצלו‬ ‫כדי שהוא לא יתאכזב ממך?‬
‫אם הוא לא מבין למה את מהססת,‬
‫ואם הוא יתאכזב, סימן שמשהו לא בסדר.‬
‫אבל זאת לא הסיבה, נכון?‬
‫בטח שלא.‬
‫לא יודעת, אבא. מה לעשות?‬
‫סופי, חמודה,‬ ‫זאת השאלה שהכי קשה לי לענות עליה.‬
‫מבחינתי, את לא צריכה לעשות את זה,‬ ‫לא הערב ולא בשום ערב, אבל…‬
‫את חופשייה.‬
‫מותר לך לעשות מה שאת רוצה.‬ ‫ככה חינכנו אותך.‬
‫תחליטי מה שאת רוצה, אבל…‬
‫אם תבלי את הלילה אצלו,‬ ‫זה יישאר איתך לכל החיים.‬
‫תזכרי את הלילה הזה לתמיד,‬ ‫ותוכלי ללמוד ממנו.‬
‫את מבינה?‬
‫אם הבנת, אז אני בעד שתלכי.‬
‫אם את עדיין מתלבטת,‬ ‫או לא מרגישה בנוח, אל תלכי.‬
‫אל תלכי.‬
‫יש לך את כל הזמן שבעולם.‬
‫אבא?‬ ‫-כן, חמודה?‬
‫תודה. אם אישן אצל ז׳ילו,‬ ‫בבקשה, אל תגלה לאימא.‬
‫תגיד שאתה לא יודע, או שאני אצל טינה.‬
‫למה שלא תתקשרי ותגידי לה?‬
‫מה פתאום. אתה יודע איך היא.‬
‫היא תתעצבן ותתחיל לצרוח.‬ ‫היא אף פעם לא מקשיבה לי.‬
‫זה לא נכון.‬
‫אימא שלך תמיד מקשיבה.‬
‫אבל גם לה זה לא קל.‬
‫היא חושבת שאת לא מקשיבה לה.‬
‫אבא, אני צריכה לסיים. אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫סעי בזהירות…‬
‫מזל שיש לה אותך.‬
‫הטיפול עוזר.‬
‫כולכם יודעים שאני הולך לפסיכולוג, נכון?‬
‫את עוד לא ידעת.‬
‫כבר חצי שנה.‬
‫זה עוזר מאוד.‬
‫אהלן וסהלן, כולם.‬
‫יותר מדי מידע. סליחה.‬
‫- רוי: למה אתה לא עונה? -‬
‫הצפרדע שלך מחפשת אותך.‬
‫זה רוי.‬
‫״למה אתה לא עונה?״‬
‫הוא כזה מעצבן.‬
‫תענה לו, שיירגע.‬
‫בסדר.‬
‫אכתוב לו ש…‬
‫אני בארוחת ערב עם חברים.‬
‫שלח.‬
‫רביע, תעביר את המים בבקשה.‬
‫המלבי טעים?‬ ‫-מאוד.‬
‫הוא אומר ״חרא עליך״.‬ ‫-מה?‬
‫מה?‬
‫הוא אידיוט או מה?‬
‫למה הוא אומר את זה?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫אף אחד פה לא מכיר אותו.‬
‫רק אתה.‬ ‫-אני לא מכיר אותו.‬
‫כלומר, לא היטב.‬
‫הוא רק הגיע לחברה.‬
‫זה לא מוזר שהוא מקלל בלי סיבה?‬
‫כן, אלא אם כן הוא אידיוט. הוא אידיוט.‬
‫בסדר.‬
‫אולי זאת אידיוטית‬ ‫שקוראים לה ארווה, לא רוי?‬
‫ארווה? מי זאת?‬
‫מזכירה חדשה, אולי.‬
‫משתעשעת עם הבוס שלה. מקללת אותך.‬
‫כן, שפתון על החולצה…‬
‫לא, מה פתאום.‬
‫הנה! הוא מתקשר.‬
‫תענה לו, שנשמע למה הוא כועס עליך.‬
‫נו, תענה.‬
‫תענה.‬ ‫-בסדר. אענה.‬
‫הלו.‬ ‫-למה אתה עושה לי את זה?‬
‫אתה משקר לי, אה?‬
‫אמרת שאתה חולה במיטה.‬
‫עכשיו אתה בארוחת ערב עם חברים?‬
‫הלו?‬
‫למה אתה לא עונה?‬
‫עליתי עליך.‬
‫חרא עליך, באמת.‬ ‫אתה לא יודע מה אתה רוצה.‬
‫אתה רוצה אותי או לא?‬
‫תגיד את זה.‬
‫אתה יודע מה? לא אכפת לי.‬ ‫לך לעזאזל אם לא.‬
‫אני לא מבין.‬
‫הוא משוגע.‬
‫אני לא מבין. זאת אומרת…‬
‫לא.‬
‫אפטר אותו מחר.‬ ‫הוא סכנה לחברה. זה לא ילך.‬
‫מה אתם מסתכלים עליי?‬
‫אתם מאמינים למתרומם הזה? לא.‬
‫מה פתאום. אני?‬
‫אני נראה לכם הומו?‬
‫תגידי משהו, מרים.‬
‫לא ידעתי שהוא…‬
‫שהוא כזה.‬
‫לא ראיתי עליו.‬
‫ושהוא בעניין שלי.‬
‫זאת מתיחה, נכון?‬
‫מה המבט הזה?‬
‫למה לא אמרת לי?‬ ‫-אמרתי לך מה?‬
‫אמרתי לך מה, מרים?‬
‫ווליד, זיאד, תגידו משהו. היא חושדת בי.‬
‫זה ייתכן. הרבה אנשים…‬
‫יכולים להיות…‬
‫לא, רק רגע.‬
‫תגיד משהו.‬ ‫-מה?‬
‫הוא החבר שלך?‬ ‫-מה?‬
‫אתם ביחד?‬
‫שוכבים? במערכת יחסים?‬ ‫-השתגעת?‬
‫מה את מדברת?‬ ‫-מרים, תירגעי.‬
‫יש הומואים שמנסים את מזלם עם כל מיני…‬ ‫-בדיוק.‬
‫סליחה, אני רוצה שהוא יענה!‬ ‫-מה?‬
‫שכבתם?‬ ‫-מה את מדברת?‬
‫את שומעת את עצמך?‬
‫אנחנו יחד 15 שנה, נולדו לנו שרה ועמאד,‬
‫ואת לא יודעת מי אני ומה אני אוהב?‬
‫תאר לך! איזו טיפשה אני!‬
‫מרים! תסתכלי עליי.‬
‫אני מסתכלת עליך ולא יודעת מי אתה.‬
‫מרים, אני בעלך.‬ ‫נראה לך שאני יכול להיות עם גבר?‬
‫את מדמיינת אותי עם גבר?‬
‫מרים, תחשבי בהיגיון.‬
‫תירגעי. אני בעלך ואת מכירה אותי.‬
‫אני נראה לך סוטה מלוכלך?‬
‫בלי להעליב. כל אחד והקטע שלו.‬ ‫אבל אני לא כזה.‬
‫אני אוהב נשים. אני אוהב אותך.‬ ‫את יודעת את זה.‬
‫הוא מתנצל ומבקש שתסלח לו.‬
‫השפתיים שלו מתגעגעות לשפתיים שלך!‬
‫גועל נפש!‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫איך? שריף?‬
‫מתי? לא יודעת…‬
‫מה השטויות האלה?‬
‫אני לא מאמינה! מי זה!‬
‫תגידי שזה לא נכון. לא יודעת…‬
‫אני…‬
‫לא יודע מה להגיד.‬
‫עדיף שתשתוק.‬
‫מה עשיתי, זיאד?‬ ‫-מה עשית?‬
‫לא יודע. שאל את עצמך.‬ ‫-כלום.‬
‫כלום? אתה בטוח?‬
‫אני בסדר, בכל אופן.‬
‫משהו מטריד אותך?‬ ‫-לא.‬
‫כלום לא מטריד אותך?‬
‫תירגע ותן לו לדבר.‬ ‫-מי מפריע לו?‬
‫אני לא יודע למה הוא לא דיבר עשרים שנה.‬ ‫עכשיו הוא רוצה לדבר.‬
‫מה אתה רוצה שאגיד?‬ ‫-מה? לא יודע. יש לך משהו להגיד?‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫אנחנו חברים עוד מהיסודי.‬ ‫אני מסתכל עליך עכשיו ולא מזהה אותך.‬
‫מה השתנה?‬
‫הוא עדיין אותו אדם. חבר שלך.‬ ‫-ככה חשבתי.‬
‫מתברר שיש הרבה דברים שאני לא יודע.‬
‫בתור חבר, הוא היה חייב לספר לי.‬ ‫-אני חייב?‬
‫כן, אתה חייב.‬ ‫-למה?‬
‫אתה שואל למה?‬
‫חיינו יחד באותו בית.‬
‫ישנו אחד ליד השני.‬
‫החלפנו בינינו בגדים.‬
‫יש לי זכות לדעת‬
‫אם חבר שלי, שעשיתי איתו המון דברים,‬
‫נמשך לגברים או לא!‬
‫ואז אני אחליט.‬ ‫גם אם זה לא ישפיע עליי, לפחות תגיד לי.‬
‫יופי! אז תחליט, אם זה משפיע ואם לא…‬
‫מה אתה מדבר? אתה שומע את עצמך?‬
‫אתה קולט מה אמרת עכשיו?‬
‫אתה קולט מה לא אמרת?‬ ‫-תירגע, זיאד.‬
‫אתה מגזים. תירגע.‬
‫מגזים? כי אני פה המשוגע.‬
‫כי בעיני כולם זה נורמלי.‬
‫אולי אני טועה.‬
‫כדאי שאלך. טוב… לילה טוב.‬
‫לא…‬ ‫-ז׳אנה!‬
‫זאת אשמתי.‬
‫אשמתי, כי חשבתי שאנחנו חברים‬ ‫ושחברים צריך לקבל כמו שהם, אבל…‬
‫ז׳אנה!‬
‫-אולי שריף אומר את האמת.‬
‫את מאמינה לו?‬
‫אולי זה באמת איזה משוגע‬ ‫שמנסה לסבך את שריף.‬
‫זה ייתכן.‬
‫זה יכול להיות.‬
‫משהו פה לא בסדר.‬
‫הוא אמר שהוא מתגעגע לשפתיים של בעלי.‬
‫את קולטת מה זה אומר? אני לא מבינה.‬
‫זה נכון.‬
‫כמה זמן זה כבר נמשך, שריף?‬
‫תענה, אני מתחננת.‬
‫אתה יודע כמה זמן לא נגעת בי? שנה!‬
‫לא יודעת, אולי יותר.‬
‫למה? אתה נותן לי לקמול לצדך,‬ ‫בזמן שאתה חי את החיים שלך?‬
‫תענה לי!‬
‫כן, ראיתי שהוא כל הזמן‬ ‫מסתכל בטלפון שלו, אבל…‬
‫התעלמתי מזה וחשבתי…‬
‫״חלאס, זה מה יש. אל תעשי עניין.״‬
‫לרגע לא חשבתי שגבר לקח אותך ממני ולא אישה.‬
‫חשבתי שמשהו אצלי לא בסדר, אבל זה אתה!‬
‫אני אישה! אתה לא גבר!‬
‫תראה לי את השפתיים שלך.‬
‫אני לא זוכרת אותן, אז איך אתגעגע אליהן?‬
‫אני רוצה להגיד משהו.‬
‫תגיד לי,‬
‫עם כמה גברים היית לפני רוי?‬
‫ענה לי! עם כמה גברים?‬
‫ואתה האקטיבי או הפסיבי?‬ ‫-טוב…‬
‫שתית יותר מדי, כרגיל.‬
‫הוא מאשים את השתייה שלי. אפילו בזה.‬ ‫-בואי נלך.‬
‫גם בזה אשמה השתייה. לא!‬
‫מרים…‬ ‫-כולם פה חברים שלך. מגיע להם לדעת.‬
‫מגיע להם לדעת, בתור חברים.‬ ‫-נדבר על זה בבית.‬
‫לא! אל תיגע בי.‬
‫לאיזה בית?‬
‫אני לא חוזרת איתך.‬
‫תחזור לבית המזדיין שלך לבדך.‬
‫טלפון.‬
‫הטלפון שלך.‬
‫מוריס.‬
‫הלו.‬ ‫-רמקול.‬
‫למה אתה לא עונה, גבר?‬
‫התקשרתי מיליון פעם.‬
‫אני יודע, מוריס, אבל…‬
‫זיאד, חביבי, נראה ששכחת אותי.‬
‫אני צריך תשלום, גבר.‬
‫תעבור אצלי מחר ונראה מה אפשר לסדר.‬
‫תגיד, היא אהבה את הטבעת?‬
‫כן, אהבה את הטבעת.‬
‫תקשיב, מוריס…‬ ‫-והעגילים?‬
‫מוריס, נדבר מחר בבוקר.‬ ‫תעבור אצלי מחר. ביי.‬
‫מי אהבה את העגילים?‬
‫את.‬
‫אני לא עונדת עגילים.‬ ‫אין לי אפילו חורים באוזניים.‬
‫ראיתי אותם בחנות של מוריס ואהבתי אותם,‬
‫אז חשבתי שאולי…‬
‫אתה משקר לי, נכון?‬
‫כאילו…‬
‫לעזאזל המשחק הזה!‬
‫אנחנו מתכסחים ולא מבינים אחד את השני.‬ ‫כל אחד מפרש בדרך שלו.‬
‫למי קנית את העגילים, זיאד?‬
‫תענה לי. למי?‬
‫זיאד, תענה לי. למי קנית אותם?‬
‫ניקול!‬
‫תענה לה.‬
‫לא…‬
‫אין צורך. היא…‬
‫תענה לה.‬ ‫-כמו תמיד…‬
‫תענה לה.‬
‫כמו תמיד, היא…‬
‫ז׳אנה, מה את עושה?‬
‫מה את עושה? תני את הטלפון.‬
‫תני את הטלפון!‬
‫הלו, בייבי.‬
‫סליחה שאני מתקשרת מאוחר,‬ ‫אבל לא יכולתי יותר. נכנסתי לפאניקה.‬
‫עשיתי בדיקה וראיתי שני קווים.‬
‫אני חושבת שאני בהריון.‬
‫שני קווים זה הריון, נכון?‬
‫הלוואי שזה לא נכון.‬
‫הלו?‬
‫זיאד, תענה לי, כי אני לא עומדת בזה.‬
‫זיאד?‬
‫הלו?‬
‫תענה לי, בייבי. בבקשה.‬
‫ז׳אנה.‬
‫תפתחי!‬
‫חתיכת חרא.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫אנחנו נשואים פחות משנה.‬
‫טוב לנו…‬
‫אנחנו שוכבים כל יום.‬
‫למה?‬
‫יש המון שאלות, ז׳אנה.‬
‫אני לא יודעת מה להגיד.‬
‫לא רציתי להתחתן.‬
‫אף פעם לא האמנתי בשקר הנישואין.‬
‫הייתי צריכה להמשיך ככה.‬
‫לחיות לבד.‬
‫בודדה אבל חופשיה.‬
‫אפילו חשבתי לעשות ילד.‬
‫אני אוהבת ילדים מאוד, אבל פחדתי.‬
‫והאמנתי לו.‬
‫זרמתי איתו והתאהבתי בו.‬
‫הוא שכנע אותי שיהיה לנו טוב ביחד.‬
‫די, זיאד. לא עכשיו.‬
‫תפתחי, מרים. זה שריף.‬
‫תפתחי. קיבלת הודעה בפייסבוק. תפתחי!‬
‫הוא שואל אם את לובשת תחתונים.‬ ‫-עזוב אותי.‬
‫שריף, אל תנסה לטייח את החרא שלך.‬
‫אני לא מכירה אותו.‬ ‫סתם אחד שאני מדברת איתו בפייסבוק.‬
‫לא מכירה אותו,‬ ‫והוא שואל אם את לובשת תחתונים?‬
‫לא מכירה אותו.‬ ‫לא יודעת אם הוא זקן או צעיר.‬
‫לא נפגשנו. סתם מדברים בשביל הכיף.‬ ‫-בשביל הכיף?‬
‫זה אמור להיות מקובל עליי?‬ ‫צמחו לי קרניים?‬
‫אל תיגע בי!‬ ‫-תתקשרי אליו.‬
‫תתקשרי אליו.‬ ‫-לא רוצה.‬
‫תתקשרי אליו.‬ ‫-לא מכירה אותו‬
‫ולא רוצה להתקשר אליו.‬ ‫-תתקשרי אליו!‬
‫אף פעם לא דיברתי איתו.‬ ‫אולי הוא עם המשפחה שלו.‬
‫ולך אין משפחה? מה יש לך, נזלת?‬
‫תתקשרי אליו.‬ ‫-שתוק!‬
‫אל תתקשר אליו!‬ ‫-אני אדבר איתו. שבי.‬
‫אני מתקשר אליו.‬ ‫-אני לא אענה.‬
‫בבקשה.‬
‫אני לא אענה.‬
‫יאללה, תיהני.‬
‫לא רוצה לדבר איתו.‬ ‫-תיהני.‬
‫הלו? מרים?‬
‫- וואל דיב -‬
‫הלו, מרים?‬ ‫-הלו?‬
‫זו את?‬ ‫-כן, זו מרים.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬ ‫לא הייתי צריך לכתוב לך.‬
‫לא, אין בעיה.‬
‫לא חשבתי שתתקשרי אליי.‬
‫רק רציתי לשמוע את קולך.‬
‫גם אני.‬
‫אתה חושב שנוכל להיפגש?‬
‫הסכמנו לא להיפגש.‬
‫את לא רצית.‬
‫נכון. אז לא ניפגש.‬
‫אפשר, אם את רוצה.‬
‫לא, זה בסדר. אני צריכה לסיים.‬
‫רגע, מרים. רגע.‬
‫רגע.‬ ‫-כן?‬
‫לא חשבתי שככה תישמעי.‬
‫גם אני לא.‬
‫עכשיו אתה מאמין לי?‬
‫אני הולכת.‬
‫את לובשת תחתונים?‬ ‫אישה הגונה לובשת תחתונים.‬
‫את אישה הגונה או לא?‬ ‫-אל תיגע בי.‬
‫זה מה שצריך בשביל שתשים לב אליי?‬
‫כבר שנים אתה לא יודע עליי כלום.‬
‫אני יודעת שבעיניך,‬ ‫השאלה שלו היא בגידה קשה.‬
‫אבל בשבילי,‬
‫זה הדבר היחיד שגורם לי להרגיש כמו אישה,‬
‫להרגיש שאני עוד חיה.‬
‫במקום הגבר שאני חיה איתו,‬ ‫שגורם לי להרגיש כמו מתה.‬
‫את לא אישה מלכתחילה.‬
‫יש לי משהו לספר לכם‬ ‫שלא תמצאו בטלפון שלו או שלי.‬
‫תשתקי!‬
‫אני לא אשתוק!‬ ‫-די!‬
‫הם לא חברים שלך? הם צריכים לדעת הכול.‬
‫ביום של התאונה, אני נהגתי, לא שריף.‬
‫הייתי שיכורה והתעקשתי לנהוג.‬
‫ואני הרגתי את האיש ההוא, לא שריף.‬
‫פחדתי להסגיר את עצמי.‬ ‫לא על עצמי, אלא על הילדים.‬
‫ושריף החליט לשבת בכלא במקומי.‬
‫ו״ההקרבה הגדולה״ הזאת שלו,‬ ‫עד היום אני משלמת עליה.‬
‫אמרת לי שזה יוביל למוות ולחורבן הבית.‬
‫זה באמת מוות וחורבן הבית.‬ ‫אבל זה לא רק האיש שמת.‬
‫מספיק.‬ ‫-גם אני מתתי.‬
‫לא, זה לא מספיק.‬ ‫-מספיק.‬
‫לא שמת לב‬
‫שלא דיברנו על זה מאז היום של התאונה?‬
‫ברור שלא שמת לב.‬
‫התפללתי‬
‫שתפסיק לגרום לי להרגיש אשמה.‬
‫שתגיד לי שאתה סולח לי‬ ‫ושאתה עדיין אוהב אותי.‬
‫דרך אגב,‬
‫אתה עוד אוהב אותי, שריף?‬
‫אותה השתיקה שהורגת אותי כבר שנים.‬
‫למה אנחנו עדיין יחד בכלל?‬
‫איחרנו נורא.‬
‫יכולת לחסוך ממני המון סבל‬ ‫אילו פשוט סיפרת לי שאתה גיי.‬
‫אני הגיי.‬
‫זה לא הטלפון שלי.‬
‫שריף ואני החלפנו טלפונים.‬
‫אז…‬
‫אני הגיי.‬
‫מצטער, זה לא הלך.‬
‫כל הרעיון הזה, מההתחלה…‬
‫למה לא סיפרת לנו, רביע?‬
‫טוב שלא סיפרתי לכם.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫השעה שביליתי איתכם בתור גיי‬ ‫הייתה השעה הכי גרועה של חיי.‬
‫אשתי לא ידעה מי אני.‬
‫החבר הכי טוב שלי רצה להרוג אותי.‬
‫לספר לך…‬
‫נראה לך שפיטרו אותי‬ ‫כי לא רצו לחדש את החוזה שלי?‬
‫פיטרו אותך כי גילו שאתה…‬
‫רביע,‬
‫תתלונן עליהם.‬
‫תעשה סקנדל.‬
‫אפילו לכם לא יכולתי לגלות.‬
‫איך אחשוף את עצמי מול כולם?‬
‫איפה אתם חיים?‬
‫מה אעשה עם אימא? היא תמות.‬
‫יופי.‬
‫תכיר לנו את רוי, אם אתה רוצה.‬
‫לא נראה לי.‬
‫אחרי מה שראיתי הלילה…‬
‫לא נראה לי.‬
‫לא בגלל שאני מודאג ממה שתגידו.‬
‫בגלל שאני רוצה להגן עליו.‬
‫כי זה מה שאנשים שאוהבים אחד את השני עושים.‬ ‫נכון?‬
‫מגינים אחד על השני?‬
‫מפני זה.‬
‫וכל זה.‬
‫ז׳אנה.‬
‫תפתחי. מספיק.‬
‫תפתחי.‬
‫ז׳אנה, תפתחי.‬
‫ז׳אנה‬
‫ז׳אנה, תפתחי.‬ ‫-תפתחי.‬
‫ז׳אנה!‬ ‫-נפרוץ פנימה. תעזור לי.‬
‫תפתחי, די!‬
‫זוזו.‬
‫אימא שלך התקשרה.‬
‫אמרתי לה שהיא עומדת להיות סבתא.‬ ‫היא שמחה מאוד.‬
‫אתה צודק. אל תכיר להם את רוי.‬ ‫שמור אותו לעצמך.‬
‫למה אתה מחכה?‬
‫לך אחריה.‬
‫לך כבר!‬
‫יפה, לא?‬ ‫-כן.‬
‫חזר לעצמו.‬ ‫-יפה מאוד.‬
‫מה אתם מסתכלים, זוג יונים?‬ ‫ליקוי הירח נגמר.‬
‫בוא, שריף. קר לי.‬ ‫-טוב.‬
‫ביי, חבר׳ה.‬ ‫-ביי.‬
‫תתקשר אלינו.‬ ‫-כן. מה לגבי המשחק מחר?‬
‫לא יודע מה הוחלט. שמעת משהו?‬
‫אולי הוא בוטל.‬
‫אם יהיה משחק, תתקשרו אליי.‬
‫בטח.‬ ‫-בטח.‬
‫אוהב אתכם.‬ ‫-ביי.‬
‫רביע!‬ ‫-כן?‬
‫בפעם הבאה, תכיר לנו את רשה.‬
‫אתה מוכרח.‬ ‫-כן, בטח.‬
‫אתם תאהבו אותה מאוד.‬ ‫-בטח.‬
‫יאללה.‬ ‫-יאללה.‬
‫קדימה, שריף.‬ ‫-די לנדנד לי.‬
‫יין? ראיתי ששתית.‬ ‫-שלוק אחד, אפשר לחשוב.‬
‫שלוק אחד? גם זה אסור.‬
‫יא רבי…‬
‫למה לא רצית לשחק?‬
‫לא אהבתי את הרעיון.‬
‫משהו מפחיד אותך?‬
‫אותי?‬
‫לא, מה יש לי לפחד?‬
‫אז למה נבהלת?‬
‫כי זה היה גומר אותנו.‬
‫היינו מתפוררים.‬
‫מי יותר ומי פחות, אבל…‬
‫כולנו פגיעים.‬
‫בייחוד כשהדבר הזה בסביבה.‬
‫כל הסודות שלנו נמצאים בו.‬
‫לא כדאי לשחק בזה,‬ ‫כי אין לדעת מתי זה יתפוצץ.‬
‫אבל אין לי מה להסתיר.‬
‫תסתכלי כמה שאת רוצה.‬
‫אין לי אפילו ססמה.‬
‫אהבתי את העגילים שלך.‬
‫הם חדשים?‬
‫- רציתי לנשק אותך. -‬
‫אתה מסמס?‬
‫כן, אני כותב לווליד ומאי‬ ‫ומודה להם על הערב.‬
‫הם מדהימים.‬
‫- גם אני. -‬
‫היה ערב כיפי, לא?‬
‫כן.‬
‫- ניקול -‬
‫זאת ניקול.‬ ‫-אל תענה.‬
‫שתבין שיש לך חיים.‬
‫את צודקת.‬
‫לא צריך.‬
‫האימון שלך עומד להתחיל.‬
‫היכון לאימון.‬
‫התמקם. 3, 2, 1, קדימה!‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬