Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Ikväll utspelar sig ett ovanligt himlafenomen:
en total förmörkelse av en fullmåne.
Man kan se den totala månförmörkelsen
ovanför Medelhavet och i delar av västra Asien och Nordafrika.
Detta sker endast en gång var 19:e år.
-Sänk, tack. -Månförmörkelsen…
Ja, dosen beror på hundens vikt.
Ge honom en hel tablett. Krossa den och blanda den med mat.
Okej, en halv tablett, då.
Följ viktinstruktionerna på förpackningen.
Vadå, ser du inte vikten?
Ja, ge honom tre fjärdedelar, för säkerhets skull.
Sluta.
Nej, inte du. Det är min hund.
Ja, en ilsken dobermann.
Nej! Sitt, Zeezo! Sitt!
Duktig vovve.
Okej, tre fjärdedelar, för säkerhets skull.
-Vart ska du? -Det har jag ju sagt. Till Tina.
-Ljug inte, Sophie. -Tro inte på mig, då.
-Vem hämtar dig? -Tina och några kompisar du inte känner.
Ska du träffa den där Jalal, Jeelo eller vad han nu heter?
Nej.
Ljug inte, sa jag.
Det gör jag inte. Jag vet bara inte när vi är där.
Och vad är det här?
Varför låg de i väskan?
De är Tinas. Jag gömmer dem från henne.
Tina…
Tror du att jag är korkad? Jag är ingen idiot. Har ni sex?
Jag ska berätta för pappa. Jag blir galen!
Det är ditt eget fel.
Emad har redan ätit. Han säger att han är hungrig för att få vara uppe.
-Molokhia serveras varm. -Ja, jag har täckt över den.
-Då kommer den att skikta sig. -Det hoppas jag inte.
Sara, Emad! Vet ni inte vad klockan är?
Stäng av det där och gå och lägg er.
-Snälla, fem minuter till. -Nej, Sara.
Emad, stäng av. Annars kittlar jag dig.
De där prylarna skadar hjärnan.
Kom nu, ungar. Sätt fart.
Allt socker som barnen får av din mamma skadar hjärnan.
Jag hämtar riset och kaninköttet.
Vänta.
Jag tar inte piller nu.
Vad är det?
De här hittade jag i din dotters väska.
-Rotade du i den? -Jag skulle ha några papper.
På allvar, May?
Hon ska träffa sin kille Jeelo, en riktig jubelidiot.
-Rotade du i väskan? -Ja. Är det allt du bryr dig om?
Din dotter är utom kontroll.
Säg att hon inte får gå ut.
May, hon fyller snart 18. Hon gör som hon själv vill.
Varför är du så snäll mot henne?
Jag vill se Mays min när jag kommer med kaninköttet.
Jag glömde mobilen. Jag kommer strax.
Ska vi gå?
Du träffar andra ungdomar på kliniken. Men henne kan du inte kontrollera?
-Det är annorlunda med ens egen dotter. -Ni bara bråkar.
Får hon göra som hon vill bara för att hon är äldre nu?
Hon är gammal nog. Hon är inte ett barn längre.
-Min mamma var inte så här orolig. -Vad har hon med mig att göra?
-Jag gjorde henne inte orolig. -Nej, men du är kille.
Vad menar du nu?
Kom igen…
Hade du inte brytt dig om kondomerna om hon var kille?
Är du den coola föräldern nu, va?
Koncentrera dig på löken.
Vad är det här för skitvin?
-Är det för simpelt? Ska vi köpa ett nytt? -Simpelt?
Det är ett ekologiskt franskt vin för 40 dollar.
Du vet hur de är, Ziad.
-Vad gör du? -Jag tar bort prislappen.
Det måste man.
Låt bli den. De ska veta vad det kostade.
Ja, okej.
Vad är grejen med den här solförmörkelsen?
Månen kommer att bli svart ett tag.
Men det är så månen egentligen ser ut.
-Är det fint? -Nej, bara annorlunda.
Och ibland händer skumma saker.
Det heter förresten månförmörkelse.
Okej.
Folk har ingen skam i kroppen.
Intet nytt under solen…
Välkommen.
-Välkommen. -Will!
-Hur mår du? -Jag har saknat er!
-Detsamma. -Jag också.
-Nämen, vad är det här? -Molokhia.
Äntligen får vi prova det.
Ja, och den är med kaninkött.
Men man måste uttala det "kanijn".
-Kanijn. -Öva.
Och blinka.
-Välkomna! -Mayousha!
-Hur mår du? -Jag har saknat dig.
-Jag hörde "kanijn". -Ja, vi tog med molokhia med kaninkött.
-För en total kulturkrock. -Hur så?
På restaurangen El Prince i Egypten.
-Du minns! -Hur skulle jag kunna glömma det?
Luktar den starkt?
Nu blir vi hungriga, Will.
-Så har det varit hela dan. -Gott!
Vad vill du dricka?
Inget.
-Var är Sophie? -Hon gör sig i ordning. Hon ska ut.
-Okej, jag går och… -Helst inte.
-Vad har hänt? -Jag hittade en sak i väskan…
-Cigaretter? -En kondom.
Åh, herregud! Och hennes pappa vet det?
-Och gjorde inget? -Nej.
Låt henne inte gå ut.
-Hejsan. -Hej.
-Hej! -Hej.
-Hej, Jana. -Hur mår du?
-Hej, Sherif. -Allt bra?
-Mariam! Som jag har saknat dig. -Och jag dig.
-Fin klänning! -Färgen klär dig.
-Tack. -Hej, May.
-Hej, Mariam. -Hej, hur är det?
-Vad fin du är. -Tack, vännen.
-Hej, May. -Två pussar.
-Jag parkerade bakom dig. -Du repade väl inte min?
Bara lite.
-Är det nya paret här? -Inte än.
-Bara en flaska, snåljåp? -Ville du ha en hel back?
-Den kostade 40 dollar. -Måste du påpeka det, Ziad?
Ja, jag såg prislappen.
-Ekologiskt. -Vilken skit! Korken går inte ens upp.
Rabih tar med sin flickvän ikväll. Vad är det hon heter?
-Rasha. -Just det.
-Hon lär vara söt. -Speciell, som honom.
Vad är det med Rabih?
Han är en man som kvinnor dras till.
Han är rolig, han.
Jag har aldrig sett honom med en anständig tjej.
-Bara med slödder. -Är du avis?
Vad är det för fel på Rabih? Han är söt, rolig och snäll.
Alla älskar honom.
Ändå vill tjejerna bara vara vän med honom.
Varför hackar ni på honom? Har ni bara dejtat skönhetsdrottningar?
Jag menade inte det, Jana. Men däremot…
De är här nu. Det ska bli så kul att träffa henne.
Tror ni att hon är snygg och att de andra blir avundsjuka?
Jag minns aldrig utgången.
Vad är det?
Du är ensam. Var är Rasha?
-Vi ville träffa henne. -Ja.
Jag vet, men hon mår inte så bra, så det är bäst att hon stannar hemma.
-Åh, nej. Är det allvarligt? -Nej, hon mår bara inte så bra.
-Synd! Vi ville verkligen träffa henne. -Middagen är tillägnad henne.
-Ska jag gå? -Nej.
Kom hit. Vi menade inte så.
-Jag tar dem. -Vännen!
-Jag har saknat er. -Och jag dig.
Allt bra?
-Välkommen. -Har hon dumpat dig?
-Lägg av! -Har hon det?
Men, nej! Hon mår inte så bra.
-De har bråkat. -Nej.
-Vad är det med henne? -Hon mår inte bra.
-Har hon feber? -Nej.
Beebo! Hur mår du?
-Ni har inte bråkat? -Nej.
Hur mår du?
Strunta i honom. Han är så irriterande.
-Hur gammal sa du att hon var? -Det har jag inte sagt.
Vad är det med er?
-Låt honom vara. -Tack.
Lyssna inte på dem.
-Vad är det? -Det är till Rabih.
De undrar bara om hon är gammal.
-Vadå, "gammal"? -Vi kan bara gissa.
Är hon lång eller kort?
-Söt? -Ja, det är hon.
Ignorera dem.
Varför då? Vi undrar hur hon ser ut.
Berätta för mig.
-Vad heter hon på Insta? -Hon är inte med där.
-Varför inte? -Hon är inte med på nåt sånt.
-Visa oss en bild. -Jag har ingen bild.
-Solen förmörkas snart. -Månen…
Nu? Ja, det har börjat. Kom!
Månen förmörkas.
Ska vi äta middag? Följ med.
Jag är utsvulten.
Det är visst nu som önskningar går i uppfyllelse.
-Jag ser två. -De är två.
Du borde väl se fyra?
Du måste justera skärpan.
-Här? -Ja.
Skaka inte.
-Ser du? -Ja.
-Den är så vacker. -Flytta på dig nu.
-Försiktigt. Det är känsligt. -Ja, gå bara.
-Nå? -Så fint.
Nu är han astrolog.
-Såg du nåt? -Ja, det var vackert.
-Visa mig. -Varsågod.
Ser man två? Ena ovanpå den andra?
-Varför vred du på det? -Jag visste inte…
Titta och ställ in skärpan.
Okej.
-Jaha… Rasha? -Ja.
Hur går det? Hur känns det?
Helt okej. Du vet hur det är i början.
Det är helt okej.
-Vad skvallrar ni om? -Hon korsförhör mig.
Jag frågade bara om hans tjej.
De vill så gärna veta mer om henne.
-Vill inte du? -Jo, men inte på det sättet.
-Vad pratar ni om? -Nu är förhöret över.
-Vi frågar om Rasha. -Jag vet varför hon inte är här.
Rabih vill inte visa att han är kär upp över öronen.
-Öronen? -Ja. Kärlek…
-Jag vet inte om jag älskar henne än. -Vad menar du med det?
Hur vet en man att han är kär?
-Hur vet en kvinna det? -Det har jag glömt bort.
Om du känner för att prata med henne fler än 20 gånger om dagen, så är du kär.
-Och om det är 40? -Fyrtio…
Då är dina dagar räknade. Det är kört.
Och när ni slutar prata, så är ni gifta.
Skratta inte. Vilket kasst skämt.
-Hur länge har ni två träffats? -I lite mer än en månad.
-Så ni kan inte hålla fingrarna i styr. -Som sig bör.
-Och vad är grejen? -Ni ställer så många frågor.
Ut med språket. Är ni kära eller har ni bara sex?
Tänker du satsa på henne?
-Det är verkligen ett förhör. -Tack.
-Vi vill ju bara veta. -Okej, fråga på.
-Är hon bra? -Vad menar du nu?
Det är inte lätt att bli grillad. Det påminner om när jag först träffade er.
När var det? Jag har glömt.
-Inte jag. -Jag var livrädd.
Vad skulle jag säga?
Nytt äktenskap, nytt land, människor jag inte kände…
Jag visste att du pratade arabiska, men en del slangord…
-Men nu pratar du som en belbol. -Vi brukar säga lebleb på min dialekt.
-Vad säger ni om fashkha? -Det är ännu värre.
Fast mara är värst.
Hon bråkade med en man i mataffären en gång.
Hon skulle säga: "Du, din…" Men jag förklarade för henne.
Jag har ett till på tungan. Just det. Bokra a bokra.
-Som betyder "imorgon bitti". -Säg det i så fall.
Jag var livrädd.
Eftersom ni känner varandra sen barnsben, är ni så tätt sammansvetsade.
Livrädd? För oss?
-Vi är änglar. -Ser du vingarna?
Jag provade så många outfits den dagen, säkert tio.
Tjugo.
-Hittade du nåt att ha på dig? -Nej, men jag kände mig avslappnad med er.
Som om jag var en i gänget.
-Eller är jag inte det? -Jo, självklart!
-Det är klart. -Vad skulle vi göra utan Janjoun?
Hur länge ska du stå så?
Hon är med dig hela dagen. Nu är det min tur.
-Jag är hungrig. -Inte jag.
-Jag är utsvulten. -Kom in.
Vi går in.
Vrid upp den.
-Nu sabbade du allt. -Det gör inget. Vrid här.
Lyssna på läraren.
-Titta i den här. -Så här?
Jag justerar skärpan. Ser du nåt?
Skyll inte allt på mig.
Det är första gången vi ses utan Simi och Nour.
Vi hördes i morse. Hon hälsar.
-Och? -Hon är förkrossad. Hon är hos sin mamma.
Det är förståeligt. Hennes mans älskarinna är så ung.
-Det är inte lätt. -Hur ska hon ta sig ur depressionen?
-Kände du till det? -Vadå?
-Den unga älskarinnan. -Nej.
Nej.
Tror du på dem?
-De berättar allt för varandra. -Oroar du dig?
Tror ni att han skulle berätta det för oss?
-Skulle vi säga nåt om vi visste? -Ja, det skulle ni.
-Vad har man vänner till? -Vad menar du?
Ponera att vi visste…
Skulle vi då berätta för Nour att Simi är otrogen med en snygg 23-åring?
Hon är 22.
-Ni är vidriga. -Varför då? Nu överdriver du.
Det är känsligt. Vi lägger oss inte i.
Annars får vi skulden för att det tog slut.
Ja, precis.
Om ni får veta att Ziad är otrogen mot mig,
så vill jag veta på en gång, utan att ni får skulden.
Säkert?
-I så fall måste jag berätta… -Hallå!
Hon kan tro att du menar allvar.
De skulle aldrig tjalla på varandra.
De är så lika.
-Is? -Gärna.
Men vi är så olika.
-Ja, som en Mac och en PC. -Precis.
Jaha? Och vad är vi, då?
Ni män, menar du?
Jag skulle jämföra er med en billig dator.
-Långsam. -Utan multitaskingförmåga.
Och som lätt får virus.
Vi är annorlunda. Vi tänker och analyserar snabbare, som en Mac.
-Och designen… -Precis.
Och dyra. Man får inte en sån gratis.
-De förstår bara varandra. -Ja, men ni behöver oss.
Vad ska Simi göra nu?
-Ja, vad? -Allting.
Utan fru och barn, men med en 23-åring.
En 22-åring.
Ja, hör ni det? Hans liv måste vara ett elände.
Stackaren! Vilket elände…
Snart låter han håret växa, tatuerar sig, delar bilder och drar till Burning Man.
Om jag var hans fru skulle jag ta bilen, huset och pengarna.
Till och med kläderna.
Han får träffa sin tjej naken.
-Det gör han utan frugans hjälp. -Ja, just det…
Hörni, han lever faktiskt inte naken, och hans hustru tar inte allt.
-Inte? Fråga Rabih. -Nej, det var annorlunda.
-Jag gav henne allt för att få vara ifred. -Smart!
Tänk att ett sms kan splittra en familj…
Det beror inte på sms:et, utan på en idiot och en bimbo.
Vänta nu… Varför tittade hon ens i hans mobil?
Så det är hennes fel för att hon tittade i hans mobil?
Nej, men jag menar…
Han är en idiot.
Han borde ha tagit bort sms:et.
Om man tänker vara otrogen mot sin fru, så måste man vara försiktig.
Hur menar du då?
Så du hakar upp dig på att han inte tog bort sms:et?
Inte på att han har krossat Nour totalt?
Hur menar du?
Jo, alltså…
Vadå? Är det mitt fel nu?
-Skicka dem, tack. -Så goda.
Ta några kibbe. De är varma.
Eller är du rädd att bränna dig?
-Vad goda de är. -Smarriga.
Vad har du där?
-Auberginen? -Ja.
Ziad har en poäng. Man måste vara försiktig.
Det är klart.
Varför tittar ni på mig?
Problemet är att vi har våra liv i den här.
Alla par skulle skilja sig om de gick igenom varandras mobiler.
Du kanske har en poäng.
Jag har aldrig tittat i min mans mobil. Den kanske kan ge mig svar.
Gör det om du så gärna vill.
-Sherifs mobil. -Nej.
-Gör det om du vill. -Nej.
-Varsågod. -Sherif, vi äter.
-Be inte om bråk. -Ät, du. Mig gör det inget.
Det är lugnt. Han skakar för att han fryser.
-Vad blek han blev. -Håll tyst!
-Det är lugnt. Kolla, du. -Nej.
På ett villkor: Att du får hennes mobil.
Varsågod. Den enda som ringer mig är barnens läkare och min mans syster,
som vill veta hur hans mamma mår.
-Varför ringer hon inte nån annan? -Du svarar inte.
Om Ziad vill titta i din mobil, säger du ja då?
Ja, han får titta hur mycket han vill. Jag har ingen kod.
Det behövs inte, älskling.
Jag litar blint på dig.
Tillit är så viktigt. Jag avundas er.
Min man skulle hellre svälja sin mobil än att låta mig röra den.
-Eller hur, älskling? -Så är det inte alls.
Varsågod. Gå in och titta hur mycket du vill.
Du kan inte säga nåt om bilderna på nakna kvinnor. Det är mitt jobb.
Skål för det!
Du har sån tur.
-Behöver du en assistent? -Ja, men inte dig.
Jag förstår att ni är öppensinnade
och att ni inte har några hemligheter för varandra.
Självklart. De är ju änglar. Simi var det enda kräket.
Nej, vi har var och en våra…
Vänta nu… Tänkte du säga "hemligheter"?
Självklart inte. Efter 20 år som vänner?
Jag hoppas det. Det blir roligare så.
Om vi vill göra nåt kul, så kan vi göra det.
-Vadå? -Vi kan leka en lek.
-Gärna! -Vadå för lek?
Vi lägger våra mobiler på bordet och fortsätter att äta middag.
Om vi får några samtal, sms, mejl, WhatsApp-meddelanden…
Stygging!
-Så tittar vi och lyssnar tillsammans. -Din lilla rackare!
Ni ser livrädda ut. Vi hade väl inte några hemligheter?
De påstår det, och därför gör vi som du säger. Det är en underbar idé!
-Den här leken… -Den är bra.
-Det blir kul. Jag är med. -Bra.
Då säger vi så. Jag är med.
Vad manligt av dig.
Seriöst? Ska vi göra det?
-Än sen? Vad är du rädd för? -Jag är inte rädd.
Spänner du musklerna för att tjejen är hemma?
Hur är det relevant? Jag har inget att dölja.
Du har inget att dölja…
Lägg av. Ingen bryr sig om dig. Inte ens din mamma.
Varför vill du leka den här leken?
-Vad är din baktanke? -Ingen alls.
Varför är du så nervös? Har du nåt att dölja?
Nej, men jag är orolig för att du döljer nåt.
-Kanske det. -Och jag vill inte ens veta vad.
Det var hennes idé. Varför skulle hon ha nåt att dölja?
Du kanske har nåt som du vill berätta, nåt som du döljer och som du vill avslöja.
-Detektiven i dig talar. -Ja, men hörni! Seriemördare gör så.
De vill visa att de är kriminella genier.
Säg att du inte är det…
-Bra teori. -Den är sann.
Vi kan sluta om det blir tråkigt.
-Det är som sanning eller konsekvens. -Så dumt!
Älskling, visa att jag har fel och lägg mobilen på bordet.
Ta fram den. Varför tvekar du?
Behöver jag vara orolig?
-Varför skulle du det? -Kom igen, då.
Nöjd nu?
Mig gör det inget.
Tänker ni verkligen göra det här?
Nej, det kommer inte att funka. Man ska låta mobilen vara medan man äter.
Han har hyfs, han.
Simi är hyfs personifierad. Han stänger av mobilen vid matbordet.
Sherif har vänt på mobilen, men jag ser det.
Det var inte med flit. Jag bara la den så.
För att skydda skärmen, va? Den var ju dyr – 200 dollar.
-Här har du mobilen. -Framför oss.
Ja, och vänd uppåt. Ha sönder den om du så vill.
Nämen! Vi kan ha dem bredvid varandra. Då kanske de skaffar mobilbarn.
Det vore nåt!
Men om din mamma ringer, så svarar jag inte.
Och jag svarar inte om hundägaren ringer.
Okej. Vi får se hur det går.
För Guds skull.
Hej.
-Hej. -Hej, Sophie!
-Pappa? Får jag prata med dig? -Jadå.
-Jag kommer strax. -Gå, du.
Vad är klockan?
Ziad, skicka kibben.
Skicka kibben.
Kan jag få lite pengar?
Sophie, ta det lugnt med din mamma.
-Varför bråkar ni nu? -Hon skäller på mig hela tiden.
Sophie.
Hur gammal är hon?
Hon fyller 18 nästa månad.
Arton! Jag minns när hon lekte i sanden på stranden som barn.
Ja, då var hon bara tio. Nu leker hon snarare med våra nerver.
Att vara förälder är läskigt och ett stort ansvar.
Hennes pappa får handskas med henne. Jag är för trött.
Du måste våga släppa taget lite grann.
Gud hjälper den som hjälper sig själv.
Mycket ska man höra innan öronen faller av.
-Säger du det? -Ja.
-Så, V? -Ja.
Var och en blir salig på sin tro. O.
O? Ett ordspråk som börjar på O?
-Du började. O. -O.
Ole dole doff
Kinke lane koff
Koffe lane binke bane
Ole dole doff
-Ett sms. -Till vem då?
-Ziad. -Det är jag.
Ska vi läsa?
Ja.
VILL HA DIG NU!
-Jaha? -"Vill ha dig nu."
-Vem är det? -Vet inte.
Vilken bra start, Zeezo!
Nu börjas det.
-Men… -Vadå "vill ha dig nu"?
Alltså på stubinen, omedelbart, i detta ögonblick.
Ta det lilla lugna.
Jag känner inte till numret. Det kan ha skickats av misstag.
Varför får du ett sms nu…?
-Nu ringer det. -Det är samma nummer.
-Se vem det är. -Svara.
-Varför skulle jag göra det? -Så får vi veta.
-Sätt på högtalaren. Såna är reglerna. -Okej, jag svarar.
-Jag svarar. -Högtalaren.
-Jag ska. -Nu.
Ta det lugnt. Jag sätter på högtalaren.
Hallå?
Hallå!
Hej, vem är det?
Ja.
Hallå?
Vill ha dig nu!
Vad hemsk du är!
-Underbart! -Hemskt!
Din idiot!
Nervkittlande!
-Hemskt! -Vi skulle ju ha kul.
-Det gör väl inget? -Det var roligt.
-Det kändes som ett bus. -Vadå "det kändes som ett bus"?
Jag menar det.
-Såg ni hennes min? -Du blev grön i ansiktet.
-Pappa. -Ja, hjärtat?
-Får jag mobilen? -Ja.
Förlåt, Ziad.
-Kom och säg hej då. -Nej, varför då?
-Kom och sätt dig. -Nej, jag måste gå.
-Hej då. Kör försiktigt. -Hej då.
Jag vet inte varför, men hon brukar inte vara så här.
Det brukar vara värre.
Där fick du.
De växer upp så snabbt och känner sån avsky mot alla.
Du var säkert olydig i hennes ålder.
Olydig?
Nej, i skolan var du totalt annorlunda.
Hur menar du nu?
Du var… Jag vet inte riktigt…
Trist.
-Ja, och irriterande. -Trist?
Lyssna inte på dem.
Det var plugghästen här som var irriterande.
Hans mamma gav upp hoppet om honom.
Jag tyckte synd om din mamma för att hon fick ett så stört barn.
Schizofreni eller nåt i den stilen. Hur blev du frisk?
-Jag blev frisk… -Jag…
Och din stackars mamma som du tvingar uppfostra dina barn.
Snarare oss.
Jag vet ärligt talat inte om jag skulle klara av det.
Är du gravid utan att ha sagt det?
Nej, inte alls…
Försöker ni?
-Ja, lite grann… -Men gud!
-Vi borde fira. -Nej, det är för tidigt.
-Grattis! -Det finns inget att fira.
Det finns inget…
Det gör ingenting. Vi firar att ett gift par ligger med varandra.
Jag menade inget med det.
Men gifta människor… De ligger inte lika mycket som förut.
-Vilka människor? -Alla människor.
Och hur ligger de?
Som vanligt folk.
Så…
De försöker bli gravida, och du firar att de ligger med varandra?
Det är ingen fara.
Skål, hörni! För alla framtida barn och för ett bättre liv.
-Skål. -Zooz.
Och jag skålar för de som bara ligger med varandra.
Du gillar verkligen aldrig nånting. Du är aldrig nöjd.
Vad sa jag nu?
Jag förstår bara inte varför ett liv inte är ett liv utan barn.
De som inte har barn, då? Ska de ta sina liv?
Men det tanke på den rådande situationen, är det bättre att inte ha barn.
Jag försöker inte bli gravid bara för att jag borde bli det.
-Så varför? -Av hundra andra skäl.
-Nämn ett. -Barn är hemskt söta.
De kompletterar mannens och kvinnans relation.
Så två människor kan bara vara lyckliga om de har en tredje person också?
Varför filosoferar du? Jag får huvudvärk.
Varje gång vi diskuterar ett ämne råkar du få huvudvärk.
Om barn ger livet en mening, så vill jag inte ha några.
Jag vill själv ge mitt liv en mening. Ni får gärna tycka att jag är självisk.
Så tänker jag, och det tänker jag fortsätta göra. Skål!
Vad pratar ni om?
Att det ibland är själviskt att skaffa barn.
-Varför då? -Nej, det är en uppoffring.
Många skaffar ju barn för att släkten ska leva vidare
och för att få hjälp som gammal.
Jag tycker det är själviskt.
Leva vidare, ja… Vi klarar oss knappt som det är.
Jag tänker inte på sånt här.
Sophie gör mig så lycklig och bekymmersfri.
Det är inte komplicerat.
Barn är det bästa i livet. Jag gillar när de trilskas när jag nattar dem.
Vi lattjar i sängen, sen sover de på vardera sida.
Jag vill inte ens tänka på när de ber mig att sluta.
Jag vet hur det är.
När barnen växer upp och vill bli lämnade i fred,
och man får tigga om en puss…
-Jag vill inte veta. -Då vet du hur det är.
-Det är min syster. Vad ska jag göra? -Svara.
Ja, svara.
-Hej, Yas. -Högtalaren!
Högtalaren!
-Vad gör du? -Vänta.
Jo, Yas… Du är på högtalaren.
-Hallå! -Nu sabbade du allt.
-Du får inte säga så. -Stäng av den.
-Säg att du är på toa. -Det går inte.
Jag är hos May och Waleed.
-Du skojar! -Vi skulle inte ha gjort det här.
-Hej, Yasmine. -Hej, Yasmine.
-Hej.
Hej, hörni!
-Är det viktigt eller ska jag ringa sen? -Ring mig sen.
Vi borde bestämma hur det blir med Irak.
-Ja, okej. -Ikväll.
Okej.
-Hej då! -Hej då.
-Hej då, Yasmine. -Hej då.
-Förlåt för att jag sabbade allt. -Bra jobbat.
-Jag blev förvirrad. -Ja, du suger på lekar.
Vad är grejen med Irak?
Inget. Yasmine ansökte om ett jobb som lärare till mig där.
-Åker du? -Vet inte.
-Det är långt. -Långt? Det tar en och en halv timme dit.
Det tar lika lång tid från Qasqas till Cola.
Vad bortskämd du är. Vad vet du om trafiken?
Vi åker två timmar varje dag till Egypten.
Det är sant.
-Men det är en bra chans. -Det är för många som reser iväg nu.
Ja, varför inte? Jag hade åkt om jag fick chansen.
-Till Irak? -Ja, på en gång.
-På en gång? -Ja.
-På en gång? Och bara lämna allt? -Ja.
Vi har hört "på en gång" tio gånger nu.
-Jag beklagar. -Skulle du det?
Jag vill bara uppmuntra honom.
Vad snällt av dig.
Jag har sökt flera jobb, men…jag får inte så många svar.
De borde inte ha gett dig sparken från universitetet så som de gjorde.
-Jag skulle inte ha gett mig. -Jag vill inte ha ett juridiskt bråk.
Jag vet inte om jag vill åka till Irak än. Jag ska tänka på det i tysthet.
Ta din tid.
-Ja, varför så bråttom? -Lägg av, Ziad.
När jag bommade igen butiken, satt jag inte och väntade på ett mirakel.
Jag startade London Taxi direkt. Nu vill jag sälja det och göra nåt nytt.
Du har ju lånet.
-Ska du sälja? -Det är ute för försäljning, men…
Vi får se hur mycket jag kan få. Jag vet inte än, men jag tänker på saken.
-Jag vet inte… -Men det är ute för försäljning?
-Jag har ingen köpare än. -Som vanligt.
Vad ska jag göra när allt går så snabbt?
Hur ska jag kunna tävla mot Uber och Careem?
Taxiföretagen har ingen chans. Men jag tänker framåt.
-Jag vilar aldrig. -Det hade varit bra om du gjorde det.
Tänker framåt? Vad var det senaste? Bar Oxygen.
Just det! Jag hamnade nästan på sjukhus. Jag kunde inte andas.
-Mätaren var defekt. -Vilken osis!
Och den där 3D-skrivaren för skor. Hur mycket förlorade du på den?
-Och e-cigaretterna. -Ja, de var ju trådlösa.
Jag försökte i alla fall.
-Ja, men trådlösa? I din vildaste fantasi! -Jag vilar aldrig.
Vilken nolla…
-Vad är det? -De är med timjan. Jättegoda.
Maten är fantastisk, Will.
-Smaklig måltid. -Du är bäst.
-Vi tar emot beställningar… -Ja.
Vet du vad, Will? Du vet när man lever med en man och inte en kvinna?
När man är två män i huset och bråkar om precis allting.
Och i slutändan vill hon bli kvinna. Hur?
Vad är er hemlighet?
Bråkar ni aldrig? Är ni alltid överens?
Vi bråkar ibland.
Är rättsprocessen över än?
Jag måste betala en stor summa. Advokaten yrkar på allemansrätten.
Den är över i slutet av juni, men jag är trött. Jag kvävs.
Då får vi fira i sommar.
Förhoppningsvis.
Vi förbeställde den andra, men containern hamnade i havet.
Det var lika bra, det.
-Tack. -Varsågoda.
Se vem det är.
-Vem är det? -Pappa.
Svara.
-Sätt på högtalaren. -Okej.
-Hallå. -Hej, pappa.
-Mayoush, hur mår du? -Jag är rätt upptagen.
Vi har folk här på middag.
-Nu sabbar du det. -Och ni klagade på mig förut?
Jag har pratat med doktor Selhab.
Han kan göra operationen om två veckor när han är tillbaka från Tyskland.
Ta hans nummer och bestäm ett datum och håll mig uppdaterad.
-Okej. -Hej då.
-Tack. Jag ringer dig imorgon. -Hej då.
-Operation? Vad har hänt? -Det är ingenting.
Jo, vadå?
Jag ska operera brösten, okej?
-Va? Det har du inte sagt. -Det skulle bli en överraskning.
Du som är psykolog.
Än sen?
Ja, hon är en kvinna som alla andra.
Jag kan bara inte föreställa mig att en psykolog vill operera brösten.
Vad kan du inte föreställa dig?
Att det skulle störa dig, att det skulle göra dig osäker…
Varför skulle jag vara osäker?
Jag är bara en kvinna som vill operera brösten…
Vänta du bara tills du har fått barn, så får du se hur kroppen förstörs.
Allting förfaller.
Varför gör inte Waleed operationen?
Ja, varför gör inte du den? Så att de blir som du vill.
Det får du fråga henne. Det var hennes pappa som sa nej.
Han vill att hon ska träffa en erkänd läkare.
Selhab jobbar i Schweiz men utför operationer i Libanon ibland.
Men Waleed Sarkis? Aldrig i livet.
Han duger bara i den allmänna sjukvården.
Vad snackar du om?
-Så är det. -Inte alls.
-Jo, jag lovar. -Vad menar du? Det är inte sant.
-Jag säger inget osant. -Jo, det gör du.
-Nej. -Varför säger du så?
-Din pappa gillar inte mig. -Vad säger du?
Han ville att du skulle gifta dig med nån finare och rikare, nån som du.
-Vad har det med saken att göra? -Det är så.
Jag vill inte ligga på en brits medan min man opererar mina bröst.
Även om du var Libanons bästa läkare.
Det hade inte känts bra. Vissa saker måste få vara privata.
Och det hade förstört attraktionen som vi känner till varandra.
Ja, den hade försvunnit.
Varför uppskattar du inte den? Varför?
Jag tror på rättvis konkurrens.
Selhab kan operera ena bröstet och din man det andra.
-Så får vi se vem som är bäst. -Det tänkte jag inte på.
Hon är fin som hon är.
Mayoush, vad grym du är!
Månförmörkelsen är visst magisk ändå.
May har rätt. Waleed, tänk om du skulle gå i terapi hos henne.
-Det funkar inte. -Han tror inte att det funkar alls.
Jag skulle inte vilja ligga på en divan och prata förtroligt med en främling.
Varför inte? Det är bra att få prata ut, även om saken inte går att lösa.
Annars exploderar man till slut.
-Han tycker att det är slöseri med tid. -Det har jag inte sagt.
-Men du tycker det. -Nej.
Du tycker att allt jag gör är värdelöst.
Nej, jag säger ju jämt att våra jobb är så lika.
Du jobbar med hjärnan och jag med utsidan, men vi gör båda människor lyckliga.
För dig tar det åratal, men för mig tar det ett par timmar.
Kanske det.
Vems var det?
-Inte min. -Och inte min.
-Inte min? -Ziad?
-Nej, inte vi. -Det är ugnen.
Lammet.
-Jag hämtar det. -Tack.
Ge mig tallrikarna.
-Jag tar en cigg. -Jag följer med.
-Jag hämtar molokhian. -Tack.
Ingen orsak.
-Var är den där månförmörkelsen? -Strunta i den. Ge mig en.
-Vadå? -Du måste hjälpa mig.
-Vad är det? -En katastrof.
Vad är det som har hänt?
-Ställ inga följdfrågor. -Okej.
Klockan tio får jag bilder.
-Från vem då? -Inga följdfrågor.
-Vadå för bilder? -Vad förstår du inte?
-Vad ska jag göra? -Vad är klockan?
-Det är snart dags. -Precis, jag är körd.
Det finns bara en lösning på problemet.
Våra mobiler ser likadana ut, så vi byter mobiler fram till dess.
Skojar du? Ska jag få bilden?
-Du är singel. -Nej.
-Vill du sätta mig i skiten? -Spela med. Din tjej är inte här.
Varför ville du leka?
Annars skulle Mariam misstro mig och bråka om en larvig sak.
Beebo, jag ber dig.
-Det är så larvigt. -Sluta säga "larvigt".
Vad gör Mariam om jag får bilderna? Jo, då tar hon med barnen till Egypten.
Har jag nånsin nekat dig en tjänst?
-Är det nakenbilder? -Bilder.
-Det är bara bilder. -Säg inte så.
-Vad fan ska jag tro? -Inte så högt.
Hon har skickat en bild i en Hello Kitty-pyjamas.
Hur gammal är hon?
Hon har åldern inne.
Beebo. Rabih. Svik mig inte.
-Jag bär ut kaninköttet. -Ja, ställ det på bordet, Jannoun.
-Varför sa du inget till din man? -Han visste nog.
Jag stannar på sjukhus i några dagar. Klart att jag skulle berätta.
Va, vad är det?
Det är inget.
-Vad är det? -Inget.
Jag har druckit. Jag vill inte ställa till med en scen.
-Ställ inga frågor. -Jo. Vad menar du då för slags scen?
Berätta. Vad är det?
Waleed träffar en psykolog.
-Waleed, min man? -Han bad mig att inte säga nåt.
Jag svor på det. Så säg ingenting, okej?
Jag vet inte om han tycker att du är en dålig psykolog.
-Du tar så lätt på saken. -Vad nu?
-Vem är det? -Steve Jobs.
-Vem då? -Steve Jobs.
-Är inte han död? -Jo, men han ringer min fru.
-Mariam! -Ja, jag vet att det är min mobil.
Börja inte bråka nu.
Jag kommer!
-Är det mamma? -Nej, Steve Jobs.
Svara.
Ja, okej.
-Högtalaren. -Så där.
-Hej, Emilio. -Hej.
-Ursäkta att jag ringer så sent. -Vad gäller det?
Vi är klara med datorn nu.
Då hämtar jag den imorgon klockan fyra, okej?
När som helst. Vi är här.
-Tack, Emilio. Hej då. -Ha en bra kväll.
-Det var datorkillen. -Som heter Steve Jobs?
-Det är roligt. -Heter chauffören Schumacher?
Hallå!
Ett sms.
Ziad, till dig också.
Det är Fareed.
Det är om fotbollsmatchen imorgon.
-Här också. -Det var Fareed här också.
-Jag fick inget. -Varför inte?
-Ibland tar det lite tid. -Ja, jo.
Har ni en grupp utan mig?
Hördu…
-Du vet hur Fareed är. -Nej. Hurdan är han?
Du vet hurdan Fareed är.
Han glömmer sina egna barn. Det är bara så han är.
Gör inte en stor grej av det. Följ med imorgon.
Ja, strunta i honom.
Om du inte känner för att spela, kan du sitta på bänken.
Kan ni inte bara sluta? Står det "idiot" i min panna?
När jag var tjock, fick jag inte vara med och spela.
Nu ringer ni bara när ni behöver en målis.
Vad hemskt! Är det så?
-Förstås inte. -Lyssna inte på honom.
-Är inte ni nära vänner? -De vill inte ens ha mig på WhatsApp.
-Du har rätt att vara arg. -Det räcker.
-Jag lovar att jag inte har fått nåt. -Jag ska se.
Testa att starta om mobilen. Ibland…
-…fryser den? -Ja, precis.
Vem vill ha molokhia?
-Jag är inte hungrig. -Den är till dig.
-Lite, då. -Här är lammet.
-Härligt! -Åh, lamm!
Vi tar molokhia först.
Oj!
-Vems? -Nu var det bara Ziads.
-Ja, det var till mig. -Från vem då?
-Nicole. -Och?
"Ring. Det brådskar…"
Med tre prickar. Bravo, Nicole.
-Varför vill Nicole att du ringer nu? -Det tänker jag inte berätta.
Vem är hon? Vi hänger inte med.
Nicole jobbar som koordinator på företaget.
Jaha, koordinator!
-Vilken fin titel. -Det är chict.
-Ring upp, så får vi se vad hon vill. -Det är inte viktigt.
Det är säkert bara nåt problem med nån förare.
Hon gör alltid så här, även om det löser sig dagen därpå.
Vad bra att hon försvarar sin man.
Bravo! Men de har precis gift sig. Det har inte gått tillräckligt lång tid.
Ziad, älskling. Ring och visa att du inte behöver bli försvarad.
Då kommer vi bara bli tvungna att gå.
Och så tar det hela natten att lösa problemet.
Vi ska ju träffa mina föräldrar imorgon bitti.
Tack.
Då var problemet löst.
Ni borde se den här Nicole. Hon är lite plufsig, inte alls hans typ.
Vad är hans typ?
-Hon har ett födelsemärke här. -Nej, en tatuering.
Vad gott det var. Man känner kaninsmaken.
-Tyckte du om det? -Ja.
Om han inte var arg, hade han ätit oss.
Jag vill ha lamm. Ge mig lite grann, tack.
-Lite mer. -Och så några tomater.
Ta den här.
Waleed har gjort dem. Det tog honom hela dagen.
-Vad är det? -Det är en app.
-Vart ska du? -Vänta.
Gör dig redo att träna. Inta position.
Om tre, två, ett, börja!
Vad gör du?
Jag laddade ned appen för 12 veckor sen.
Två minuter om dagen ger en mer slimmad kropp.
Ingenting ser mer slimmat ut än.
Måste du göra det just nu?
Ja, varje gång. Annars syns inga resultat.
-Bra, Beebo! -Tack!
Gör du det även om appen piper medan du sover?
Ja, jag måste alltid göra det.
Jag hade kastat mobilen i golvet.
Vad är poängen i så fall?
Då lurar du appen och dig själv. Då syns inga resultat.
Säger den hur många pack av sex du har fått?
Ni och era stora magar skrattar åt mig nu.
-Träning klar. -Har det gått fem minuter?
Två minuter. Om man lägger ihop dem blir det mycket.
-Jag gillar appen. -Jag kan ladda ner den.
Allt som får folk att röra på sig. Jag tänkte inte på hur du såg ut.
Jag ser skillnad.
-Det känns tajt här. -Precis.
Få se hur mycket jag gjorde.
Gillar du molokhian, Jana?
Jag ber dig.
-Inte syrlig? -Nej.
Smaklig måltid.
Ziad, vill inte du ha lite?
Ge mig den.
Varför sa du inget?
-Om vadå? -Att du träffar en psykolog.
Känner jag honom?
Nej.
Känner jag henne?
-När började du? -För ett halvår sen.
Är du sur?
Jag vet inte.
Lite grann, kanske.
Du har alltid varit emot det. Varför just nu?
Det beror på många saker. Jag ville ge det en chans.
Man måste testa allt.
Om vi går skilda vägar en dag, så ångrar jag i alla fall inte det.
-Funkar det? -Vet inte. Vad säger du?
Jag försöker se saker ur ett annat perspektiv, men…
-Jag gör så gott jag kan. -Vad menar du?
När vi bråkar är det våra egon som tar över, och…
…bägge två vill gå vinnande ur det.
Varför kan jag exempelvis inte erkänna att jag har fel nån gång?
Varför är det så? Vi borde nog göra det.
Jag backar så att vi kan gå framåt tillsammans.
Men jag är orolig för vart vi är på väg. För att vi ska bli som Barbie och…
Vad heter hennes man?
-Ken. -Ken.
Hon är gjord av plast, och han har inga kulor.
-Det är klibbigt. Jag måste byta om. -Gör det.
Har du inte smakat på…?
-Rabih, det är WhatsApp. -Hans tjej är ju inte ens här.
-Det är från Isa. -Ja, just det.
Isa! Och inte Rasha.
-Varför skriker du? -Jag förtydligar.
Isa är en vän, som ibland skickar bilder…
-Skärmen. -Vad är det?
-Det är privat. -Visa.
-Nej. -Vad är så privat?
-Så säger inte reglerna. -Leken är inte helig.
-Du förstör leken hela tiden. -Det gör jag inte alls.
Vi vill inte bruka våld.
Fortsätt bara att äta.
Vissa saker behöver ni inte se.
Snälla, ni.
Ziad! Låt mobilen vara. Det är privat.
-Ziad, ta det lugnt. -Jag säger ju…
Vi var överens om att alla måste visa…
-Oj! -Vad är det? Berätta.
-Nej. -Varför inte?
-Men gud! -Ni har repat skärmen.
Doktorn. Just i tid.
Jag vill se.
Det är ditt gebit.
-Det är oanständigt. -Ser jag ut som en tonåring?
Vem är det?
Visa! Vad är det?
-Vad är det där? -Varför sitter hon på sitt ansikte?
Det är hennes lår. Vem fan är det?
-Är det din tjej? -Din andra tjej?
Vem har påstått det?
Hon ser ut som en gymnast.
Jag tror att det är yoga.
Jag som kvinna fattar ingenting. Doktorn vet inte vilken kroppsdel det är.
Det räcker nu, Mariam.
Bra jobbat.
Casanova!
Skål för Isa och Rasha.
-Skål! -Skål!
-Nej, för Rabih! -Skål och tack.
Ställ inga fler frågor ikväll, okej?
-Bra smak. -Okej.
ROY: HUR MÅR DU NU?
Ett sms.
-Vems mobil är det? -Din.
-Ja. -Vad är det där för signal?
Sara eller Emad måste ha bytt den.
Roy skriver: "Hur mår du nu?"
-Vem är Roy? -En ny rådgivare på företaget.
-Aldrig hört om honom. -Han började nyss. Han är en bra kille.
Varför frågar han hur du mår?
Det var mycket på jobbet igår.
Jag blev arg på teamet och skrek.
Väldigt mycket. Han undrar bara hur jag har det.
Just det, du nämnde det.
Ska du inte svara?
Nej.
Varför inte?
Det går ju hur snabbt som helst.
Så slipper han undra. "Jag är hemma och mår bra."
-Okej, jag svarar. -Han är ju inte hemma.
-Jag behöver inte ljuga. -Det var ett exempel.
Han behöver inte skriva just så.
Säg att du mår bra och äter middag med dina vänner.
Han behöver inte veta var du är. Det är din ensak, eller hur?
Det handlar om principer och ens privatliv.
Jag äter middag men vill inte att nån ska veta var jag är.
-Han undrar ju hur han har det. -Det där angår inte honom.
-Det är hans ensak. -Okej.
Alla behöver inte var man är, med vem man är och vad man gör.
Han lägger näsan i blöt. Låt mig vara!
Varför skriker du?
Vad är det med honom?
Lugna ner dig.
Ta det lugnt.
-Lugna ner dig. -Det är ingen stor grej.
Jo! Mobilerna har förstört våra liv, och vi går med på det.
Vi tog in dem i våra liv,
och nu när nån nyser så måste hela världen få veta det.
Man kan knappt röra sig nånstans.
Mobilerna kontrollerar oss, och vi gör inget åt saken!
Fy fan för den som uppfann mobiler!
-Då svarar jag inte. -Nej!
-Jag ska inte svara. -Och det borde du inte heller.
-Ja, han har rätt. -Nej. Varför överreagerar han?
Jag tror att det är månförmörkelsen som påverkar oss till det sämre.
-Du fick ett mejl. -Och jag ett röstmeddelande.
-Är du orolig? -Nej, hur så?
-Öppna, så får vi se. -Här, titta.
"Alexandra Travel, 550 dollar, Bodrum."
-Man kan betala med en check också. -Du klarade dig.
Snyggt. Mariams mobil.
-Ja. -Jag ska bara visa dig en sak först.
Google, läs upp mitt mejl.
-Du har inga mejl. -Inte ens Google förstår dig.
Ett röstmeddelande, sa jag.
-Var fick du "mejl" ifrån? -Måste du hacka på mig jämt?
-Google, läs upp mitt röstmeddelande. -Du har ett nytt meddelande.
Hej! Ursäkta mitt sena svar,
men jag väntade på att han med lägenheten skulle höra av sig.
Lägenheten på första våningen är den enda möblerade.
Den är ledig om två månader. Alla andra är tagna.
Min svärmor trivs bra där. Jag kan rekommendera det!
Det är så smidigt.
Hennes hemhjälp kan hjälpa din svärmor också.
Ring mig så snart du kan. Puss och hej.
Det var Rania.
Lägenhet?
Hon hälsade på sin mamma och visade mig runt.
-Sin mamma? -Ja.
Lägenhetshotellen bredvid oss, de nya.
De är trevliga och fina.
-Mariam. -Ja?
Varför gick du dit?
-Därför. -Var ärlig nu.
Vill du kasta ut mamma?
-Vad säger du? -Säg bara att du inte vill ha henne där.
-Hon kan åka till Egypten. -Varför antar du det?
Vad har hon gjort dig?
-Du som är så värdefull för henne. -Jag vet.
-Va? -Jag vet.
Hon lämnade Egypten för att få vara med barnen.
Och för att hjälpa dig och oss, eller hur?
-Stämmer det? -Ja, men… Ja.
Du vet att jag älskar henne, men påstå inte att du inte har märkt nåt.
Hon är inte här för att hjälpa mig.
Du tog hit henne när din pappa dog, så att du slipper åka dit.
Du hjälper dig själv, inte mig.
Jag ser hur hon tvingar sig själv att sitta i soffan med barnen,
-men vårt problem är inte… -Sluta!
-Vi har andra problem. -Glöm allt.
Det räcker. Jag slutar där.
Glöm allt jag sa.
Sherif, jag gillar verkligen Ziads mamma.
Men jag skulle inte stå ut med att ha henne hemma hos oss.
-Ta inte det fel, älskling. -Nej, jag förstår.
Jag kan inte bo under samma tak som mamma.
Se det ur hennes perspektiv.
Vad skulle du göra om hennes mamma bodde hos er?
Det går inte att jämföra. Min mamma är änka. Hon har ingen.
Medan hennes föräldrar bor ihop.
Ja, men din mamma…
Hon är ärligt talat lite knepig.
Sherif, minns du när din mamma hälsade på utan förvarning?
Hon kom hem till dig när vi var fulla.
-Han här dansade ensam med… -Jag har inte dansat sen dess.
Hon som är så snäll.
Lite knepig är hon, men bara lite.
Ja, min mamma är lite knepig.
Vad är klockan?
-Kvart över tio. -Vi missar månförmörkelsen. Kom.
-Vi glömde den. Kom igen. -Lämna mobilen här. Inga mobiler.
-Jag vill fota. -Bara du får ta med din.
-Ska vi inte sluta? Jag börjar bli trött. -Kom nu, Ziad.
-Jag är trött. -Vi hämtar rockarna.
-Har du grejerna där ute? -Ja.
Nej, men… Jag vill ha min kappa.
-Ja. -Kom nu, Rabih. Du och jag…
Otroligt!
Jag ser fortfarande två.
Det är två. Månen och dess skugga i en kärleksdans.
I'll see you on the dark side of the moon
Dark Side of the Moon.
-Jag har den på hjärnan. -Den är bra.
-Bara Gud vet vad månen planerar för oss. -I synnerhet ikväll.
Förlåt för det jag sa förut. Jag ville inte göra dig upprörd.
Du gör mig aldrig upprörd.
-Vi tar ett foto. -Ja!
Vi som njuter av månen.
Du gnäller varje gång vi ska ta en selfie.
Gå ihop.
Du står för långt bort.
-Jag flyttar mig så vi ser månen. -Jag syns i alla fall.
Men inte Waleed.
-Jag tar det. Jag har större händer. -Okej.
-Okej? -Okej.
-Stadigt. -Så ja.
Ett, två…
-Omelett! -Omelett!
ROMEO: HEJ…
-Vad vill han? -Ingen aning.
-Vem är Romeo? -Hennes ex.
-Han betraktar förmörkelsen ensam. -Utan sin måne.
-Jaså, ja? -Jag vet inte vad han vill.
Tänker du ta bilden, eller?
-Kom igen. -Ja, Zooz.
-Varför har du sparat honom som Romeo? -Han heter det. Vad annars?
Som hans efternamn, eller helst inte alls.
Nu överreagerar du.
-Hon sa att det är hennes ex. -Precis!
Ex kan ställa till det. Det går inte att lita på dem.
-Vem var det som gjorde slut? Du? -Ja.
Då tar vi bilden.
-Ja. -Kom igen nu.
-Ja, kom igen. -För Guds skull, Ziad.
-Omelett! -Omelett!
-Han är en nolla. -Skit i bilden!
-Skit i den. -Det handlar om principer.
Ja, du har dina principer.
Kom igen nu!
-Omelett! -Omelett!
Jag räknar ned. Ett, två…
-Omelett! -Omelett!
JAG VILL HA SEX
Tur att han är en nolla.
Vad är det här?
-Lugn. -Nej!
-Jag ska förklara. -Vad ska du förklara?
Han skriver att han vill ha sex.
-Han har ballhugg. -Käften!
Får jag förklara?
Romeo är kär i en annan. Hon har pojkvän men retas med honom.
-Hur angår det dig? -Han pratar om henne jämt.
-Han ser mig som en vän. -Då är det lugnt.
-De är vänner. -Han ser dig som en vän?
Och så vill han ha sex?
Vem är hon ens? För helvete!
En som Romeo är kär i.
De ligger ibland, men alla vet att hon har en annan.
-Han dreglar efter henne som en hund. -Så han ringer veterinären.
-Jag ska vara tyst. -Vad har sex med saken att göra?
Romeo vill ju ha sex med henne,
men hon utnyttjar honom, hon bryr sig inte om honom.
Det är inte roligt.
Ziad, vi skojar.
-Du gick för långt. -Vi skojar bara.
Kom tillbaka.
Den var bra! Underbart!
-Jag fattar inte. -Vet du vad?
-Han får förklara. -Jag vill inte prata med honom.
-Han kan förklara. -Nej.
-Snälla, sluta. -Det blir bäst så.
Är det verkligen nödvändigt?
-Hallå? -Vad händer?
Jag vill ringa henne.
-Jag vill ses. -Romeo.
Hon har pojkvän. Det är ingen idé.
Hon skriver att hon vill ha mig.
Hon vill bara psyka honom. Hon kommer att dumpa dig sen.
Du borde inte träffa henne.
-Jag vet inte… -Det är min åsikt. Gör som du vill.
Okej, jag ska inte träffa henne.
Okej, hej då.
-Jana? -Ja?
Tack.
Övertygad?
-Hur länge har ni hörts? -Alltså, vi gör det ibland.
-Hur ofta? -Jag håller inte koll.
-Han ringer när han känner för det. -Okej, jag fattar.
Kom, så sätter vi oss vid bordet igen.
-Varför har du inte sagt nåt? -För att det inte är viktigt.
Vi skulle ju säga allt till varandra.
Ja, om det är viktigt och har med vårt liv att göra.
-Det känns som att han älskar dig ännu. -Tvivlar du på mig?
Du ger mig skuldkänslor i onödan.
Det var inte min mening, men jag har inte kontakt med mitt ex.
-Vilket av dem? -Ingen av dem.
För att de inte tål dig. De kastar knivar på ett foto på dig.
Knivar.
Jag kan be honom att sluta ringa.
-Ja, gör det. -Okej.
Då kan du prata med honom i smyg när du vill.
Nej, då kommer vi inte att höras.
Ziad, du har inget att oroa dig för. Det var hon som dumpade honom.
-Är det inte Romeo som var i Irak? -Jo, och hon följer honom dit.
Lägg av nu.
Inga fler skämt.
Det är Sophie.
Svara.
-Hej. -Hej, pappa.
-Hej, älskling. -Kan du prata?
-Ja, vad är det? -Minns du vad vi pratade om nyligen?
Jeelo undrar om jag får sova över. Han är ensam hemma.
Pappa? Hörde du vad jag sa?
Ja. Vad sa du till honom?
Jag vill, men jag trodde inte att han skulle fråga mig idag.
Han blir besviken om jag säger nej. Jag vet inte vad jag ska göra.
Vill du sova hos honom för att inte göra honom besviken?
Om han blir besviken för att du tvekar, så står allt inte rätt till.
-Men det är väl inte anledningen? -Såklart inte.
Jag vet bara inte… Vad ska jag göra?
Det är en svår fråga för mig att svara på.
Jag tycker inte att ni borde ses, men…
…du bestämmer.
Du gör som du vill. Det är så vi uppfostrade dig.
Fatta ditt eget beslut, men…
Om du sover över där ikväll, så får du leva med det sen.
Det blir ett minne för livet, som du kan lära av.
Förstår du det?
I så fall borde du göra det.
Men om du fortfarande tvekar, så borde du inte göra det.
Gör det inte då.
Du har all tid i världen.
-Pappa? -Ja, älskling?
Tack. Om jag sover över, så säg inget till mamma.
Säg att jag är hos Tina.
Varför ringer du inte och berättar?
Absolut inte. Du vet hur hon är.
Hon skulle bli arg och skälla på mig. Hon lyssnar inte.
Det är inte sant. Din mamma lyssnar alltid.
Men det är svårt för henne också. Hon tycker att du inte lyssnar på henne.
Pappa, jag måste gå. Älskar dig.
Och jag dig.
Kör försiktigt…
Hon har tur som har dig.
Det måste vara terapin som fungerar.
Ni vet väl att jag går till en psykolog?
Nej, inte du.
Sen ett halvår.
Och det går bara bra.
Välkomna, allihop!
Det är för mycket att ta in.
VARFÖR SVARAR DU INTE?
Det är din groda som låter.
Det är Roy. "Varför svarar du inte?"
Vad irriterande han är.
Svara, så slipper han oroa sig.
Okej.
Jag skriver…
…att jag äter middag med några vänner.
"Jag äter middag med några vänner."
Och skicka.
Rabih, skickar du vattnet?
-Var rispuddingen god? -Jättegod.
-"Dra åt helvete!" -Va?
Va?
Är han dum i huvudet, eller?
-Varför skriver han så? -Ingen aning.
-Vi känner honom inte. Bara du. -Jag gör inte det heller.
Inte så bra, i alla fall. Han började precis jobba på företaget.
Är det inte konstigt att be nån dra åt helvete?
Jo, om man inte är en idiot.
Okej.
Är inte idioten egentligen en tjej som heter Arwa?
-Arwa? Vem är det? Nej. -En ny sekreterare kanske.
Som skojar med och svär åt sin chef.
-Och lämnar läppstift på skjortan. -Nej, du skojar bara.
Nu ringer han.
Svara, så får du veta varför han är arg.
Kom igen. Svara.
-Svara. -Okej, jag svarar.
-Hej. -Varför gör du så här mot mig?
Du ljuger, eller hur?
Du sa att du var sjuk. Och nu äter du middag med dina vänner.
Hallå? Varför säger du ingenting? Tycker du att jag är för på dig?
Dra åt helvete. Du vet inte ens vad du vill.
Vill du ha mig eller inte? Svara!
Vet du vad? Jag bryr mig inte. Och du kan dra åt helvete.
Jag fattar ingenting.
Ingenting.
Han är knäpp.
Jag fattar ingenting. Betyder det…?
Nej…
Han får sparken imorgon. Han är en fara för företaget.
Varför har du den där blicken?
Tror du på den där fikusen?
Vad är det? Jag? Självklart inte.
Tror ni att jag gillar män?
Säg nåt, Mariam.
Jag visste inte att han…
Att han är sån.
Det syns inte.
Och så gillar han mig…
Det var en busringning, va?
Vad är det?
-Varför har du inte sagt nåt? -Som vadå?
Vad ska jag säga?
Säg nåt, hörni. Hon misstänker mig.
Det kan vara så. Många män… De är…
Nej, vänta nu.
-Säg nåt. -Som vadå?
-Är han din pojkvän? -Va?
Är ni ihop?
-I sängen, som par… -Är du inte klok?
Ta det lugnt, Mariam.
-Många bögar raggar på… -Precis.
-Jag vill höra hans svar. -Vad är det?
-Har ni legat? -Vad säger du? Hör du dig själv?
Vi har varit ihop i 15 år och har Sara och Emad!
-Vet du inte vad jag gillar? -Vill du framställa mig som korkad?
-Mariam, se på mig. -Jag gör det, men jag vet inte vem du är.
Jag är din make. Skulle jag kunna vara med en man?
Kan du se mig med en annan man?
Mariam, du måste vara lite rationell. Du känner mig, din make.
Skulle jag syssla med sånt snusk?
Inget illa menat. Folk får göra vad de vill.
Jag älskar kvinnor – dig. Det vet du mycket väl.
Han ber om ursäkt och vill att du ska förlåta honom.
Och så saknar hans läppar dina.
Vad äckligt!
Jag fattar ingenting.
Ingenting.
Hur är det möjligt? Sherif?
När? Jag har ingen aning. Vad är det för dumheter?
Det är sjukt! Vem är han?
Säg att det inte är sant.
Jag…
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Säg ingenting.
-Vad har jag gjort? -Ja, vad har du gjort?
-Fråga dig själv. -Inget.
Inte? Är det säkert?
För mig gör det inget.
-Är det nåt som gnager? -Nej.
Inte? Det finns inget som gnager?
-Låt honom prata. -Vem hindrar honom?
Han har inte sagt nåt på 20 år. Nu vill han plötsligt göra det.
-Vad ska jag säga? -Har du nåt att säga?
-Va? -Va?
Vi har varit vänner sen grundskolan, men jag känner inte igen dig.
Vad har förändrats?
-Han är fortfarande samma person. -Ja, jag trodde det.
Men mycket vet jag visst inte. Som min vän borde han berätta.
-Borde jag? -Ja, det borde du.
-Varför då? -Undrar du varför?
Vi har bott i samma hus.
Vi har sovit bredvid varandra. Vi har delat kläder.
Jag har rätt att få veta ifall min vän gillar män eller inte.
Sen fattar jag ett beslut. Det kanske inte påverkar mig.
Så det kanske inte påverkar dig… Hör du vad du säger?
-Vet du vad du precis sa? -Vet du vad du inte har sagt?
Lugna ner dig. Du överreagerar.
Överreagerar? Är det jag som är galen? Ni tycker att det här är normalt.
Jag kanske har fel. Jag borde gå. Hej då.
-Nej, det är mitt fel. -Jana!
Jag trodde att du accepterade dina vänner som de är, men…
Jana!
Sherif kanske har rätt.
Tror du på honom?
Det kanske är en sjuk människa som vill skapa problem för Sherif.
Det kan vara så. Det är en möjlighet.
Det är nåt som inte stämmer.
Han sa att han saknar min mans läppar.
Förstår du vad det betyder? Jag fattar ingenting.
Det förstår jag.
Hur länge har det här pågått, Sherif?
Snälla, svara.
Vet du när du tog på mig senast? För ett år sen, minst!
Varför låter du mig ruttna medan du lever ditt eget liv?
Svara!
Ja, jag såg hur han jämt använde mobilen, men…
Men jag viftade bort det och tänkte att det inte spelade nån roll.
Jag kunde aldrig tro att en man skulle ta dig ifrån mig.
Jag trodde att det var fel på mig, men felet var du!
Jag är en kvinna, men du är inte en man!
Få se på läpparna.
Hur ska jag kunna sakna dem om jag inte minns dem?
Jag vill säga en sak.
Hur många män har du haft innan Roy?
Svara! Hur många?
-Ger du eller tar du emot? -Okej.
-Du har druckit för mycket. -Jaha! Nu skyller han på det.
Till och med det här skyller han på alkoholen.
-Kom, så går vi. -Dina vänner borde veta.
-Det är dina vänner. -Vi pratar mer hemma.
-Nej. -Kom nu.
Rör mig inte. Vilket hem?
Jag följer inte med. Du kan åka till ditt jävla hem själv.
Det ringer.
Det är din.
Det är Maurice.
-Hallå? -Högtalaren.
Varför svarar du inte? Jag har ringt flera gånger.
-Ja, jag vet, men… -Man kan tro att du har glömt mig.
-Jag behöver få betalt. -Kom förbi imorgon så löser vi det.
Och gillade hon ringen?
Ja, det gjorde hon.
-Du, Maurice. -Och örhängena?
Jag ringer imorgon. Kom förbi imorgon. Hej då.
Vem gillade örhängena?
Du.
Jag bär inte örhängen. Jag har inte hål i öronen.
Jag såg dem i Maurices butik och tänkte att du kanske skulle…
Du ljuger för mig, va?
Alltså… Den här jävla leken!
Vi förstår inte varandra. Alla tolkar allt på sitt sätt.
Vem är örhängena till?
Svara. Vem är de till?
Svara nu, Ziad. Vem är de till?
Nicole.
Svara.
-Det behövs inte. Det är det vanliga. -Svara.
-Svara! -Hon vill bara…
Vad gör du, Jana? Vad gör du? Ge mig mobilen.
Ge mig mobilen.
Hej, älskling.
Ursäkta att jag ringer så sent, men jag orkar inte mer. Jag fick panik.
Jag fick två streck på testet. Jag tror att jag är gravid.
Det betyder väl det? Snälla, säg att det inte är sant.
Hallå?
Snälla, svara. Jag håller på att bryta ihop.
Ziad? Hallå?
Svara, älskling. Snälla.
Jana. Jana!
Jana!
Jana.
Öppna!
Jävla idiot!
-Är allt bra? -Jadå, allt är bra.
Jag kan knappt tro det.
Vi har inte ens varit gifta i ett år.
Vi är lyckliga…
Vi har sex varje dag.
Varför?
Det finns många frågor, Jana.
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Jag ville inte ens gifta mig.
Jag har aldrig trott på äktenskapets lögn.
Jag borde ha fortsatt att leva ensam. Ensam men fri.
Jag ville ha ett barn också.
Jag älskar barn, men jag var för rädd.
Jag trodde på honom.
Jag blev kär i honom.
Han sa att vi skulle bli lyckliga.
Lägg av, Ziad. Inte nu.
Öppna. Det är Sherif.
Du har fått ett Facebook-meddelande.
-Han undrar om du har trosor på dig. -Låt mig vara.
Hitta inte på nån skit som ursäkt.
Det är bara nån jag chattar med på Facebook.
Bara nån? Som frågar om du har trosor på dig?
Jag vet inte ens hur gammal han är. Vi har aldrig setts.
-Vi chattar bara. Det är kul. -Kul?
Ska jag gå med på det? Växer det horn här?
-Rör mig inte. -Ring honom.
Nej, jag känner inte honom.
-Jag vill inte. -Ring nu.
-Tänk om han är med sin familj. -Och vad är din familj? En förkylning?
-Ring. -Håll tyst!
-Ring inte. -Jag pratar med honom.
-Jag ringer honom. -Jag tänker inte säga nåt.
-Varsågod. -Jag tänker inte säga nåt.
Ha så kul.
-Jag vill inte. -Ha så kul.
Hallå? Mariam?
-Mariam? -Ja, hej.
-Är det du? -Ja, jag är Mariam.
Förlåt, jag borde inte ha skrivit.
-Nej, det gör ingenting. -Jag trodde inte att du skulle ringa.
-Jag ville höra din röst. -Jag också.
Skulle vi kunna träffas?
Vi var överens om att inte göra det.
Du ville inte.
Det är sant. Vi borde inte.
-Vi kan om du vill. -Nej. Jag måste gå nu.
Vänta, Mariam.
-Vänta. -Ja?
Jag trodde inte att du lät så här.
Samma här.
Tror du mig nu? Jag går.
-Har du trosor på dig? Det är anständigt. -Släpp mig. Rör mig inte.
Så nu lägger du märke till dig?
Du känner inte mig längre.
För dig känns hans fråga som ett stort svek.
Men den får mig snarare att känna mig som en kvinna,
som att jag lever.
Istället för att känna mig tom med mannen jag lever med.
Först måste du bli en kvinna.
Jag ska säga en sak som inte finns på varken hans eller min mobil.
-Håll tyst. Det räcker nu. -Det tänker jag inte.
De är dina vänner. De har rätt att få veta.
Det var jag som körde när olyckan inträffade.
Jag var full och insisterade på det.
Jag dödade honom, inte Sherif.
Jag ville inte erkänna för barnens skull.
Sherif tog fängelsestraffet istället för mig.
Jag har betalat för hans stora uppoffring varje dag, fram till nu.
Du sa att det innebar döden och skilsmässa,
och så är det också, men vi var fler som dog den dagen.
-Det räcker. -Jag dog också.
-Nej. -Jo.
Vet du att vi inte har pratat om olyckan sen den skedde?
Du har inte tänkt på det.
Jag bönade och bad om att du skulle sluta ge mig skuldkänslor.
Att du skulle förlåta mig och säga att du älskar mig.
Jo, förresten…
Gör du det fortfarande?
Det är den här tystnaden som har blivit min död under alla år.
Varför är det fortfarande vi två?
Det har gått så lång tid.
Du hade besparat mig mycket lidande om du sa att du var gay.
Det är jag som är gay.
Jag är gay.
Det är inte min mobil.
Sherif och jag bytte.
Så…
Jag är gay.
Förlåt, det funkade inte.
Idén var från början…
Varför har du inte sagt nåt, Rabih?
Det var lika bra.
Säga vadå?
Den timme som jag tillbringade som gay var den värsta timmen i hela mitt liv.
Min fru kände inte igen mig.
Min bästa vän ville döda mig.
Ja, ni…
Tror ni att jag fick sparken för att de inte ville förnya kontraktet?
Så de fick veta att du är…?
Rabih.
Anmäl dem. Det är en skandal.
Jag kunde inte ens säga nåt till er.
Hur skulle jag kunna komma ut inför alla?
I vilken värld lever ni?
Vad ska jag säga till mamma? Hon skulle dö.
Vad roligt.
Presentera Roy för oss om du vill.
Det tror jag inte.
Efter det som hänt ikväll…
…så tror jag inte det.
Jag är inte orolig för vad ni ska säga. Men jag vill skydda honom.
Så gör väl människor som älskar varandra?
De skyddar väl varandra?
Från den här.
Och det där.
Jana!
Jana.
Öppna. Det räcker nu.
Öppna!
Jana, öppna.
Jana?
-Jana, öppna. -Öppna!
-Jana. -Vi slår in dörren.
Öppna! Det räcker nu!
Akta er.
Din mamma ringde.
Jag sa att hon skulle bli farmor. Hon blev jätteglad.
Presentera inte dem för Roy. Behåll honom för dig själv.
Vad väntar du på?
Följ efter henne.
Skynda! Följ efter.
-Är den inte fin? -Jo.
-Den är normal igen. -Jättefin.
Vad tittar ni turturduvor på? Förmörkelsen är över.
-Kom nu. Jag fryser. -Okej.
-Hej då. -Hej då.
-Ring oss. -Okej. Hur blir det med matchen?
-Har ni hört nåt om den? -Den kanske är inställd.
-Om den blir av, så ring mig. -Ja, absolut.
-Älskar er. -Hej då.
-Rabih! -Ja?
Ta med Rasha nästa gång.
-Ja, du måste. -Absolut.
-Ni lär gilla henne. -Jadå.
-Okej. -Okej.
-Kom nu, Sherif. -Varför tjatar du?
-Är det vinet? Jag såg att du drack. -En klunk, ja.
-Du ska inte ens dricka en klunk. -Herregud!
Varför var du emot leken?
Det var en dålig idé.
Är du skraj för nåt?
Jag?
Nej, varför skulle jag vara det?
-Varför blev du så orolig? -För att vi skulle bryta samman.
Alla bryter samman. Vissa göra det före andra, men…
…alla är sårbara.
Mycket på grund av den här. Vi har alla våra hemligheter i den.
Man vet aldrig när den exploderar. Men jag har inget att dölja.
Kolla hur mycket du vill. Jag har inte ens nån kod.
Jag gillar dina örhängen.
Är de nya?
JAG VILLE KYSSA DIG
Sms:ar du?
Ja, jag tackar Waleed och May för kvällen.
De är underbara.
JAG OCKSÅ
-Det var en kul kväll, eller hur? -Ja.
-Det är Nicole. -Svara inte.
-Hon måste förstå att du har ditt liv. -Ja, du har rätt.
Strunt samma.
Din träningspass börjar strax.
Gör dig redo att träna. Inta position. Om tre, två, ett, börja!
Undertexter: Viktor Hessel