Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Málem jsem se kdysi vdala.
Wentworth opanoval mé srdce.
Ale byl to námořník bez hodnosti a bohatství.
A tak mě přemluvili, abych se ho vzdala.
NATOČENO DLE ROMÁNOVÉ PŘEDLOHY JANE AUSTENOVÉ
A tak jsem teď svobodná a vzkvétám.
Trávím čas pitím kvalitních vín,
užíváním si teplých koupelí
a ležením s tváří zabořenou do polštáře.
Jak jsem řekla, jen vzkvétám.
Kdo potřebuje lásku,
když má… rodinu?
SÍDLO KELLYNCH
Můj otec.
Prohlíží se v každém odrazu, který potká.
Marnivost je začátek a konec jeho charakteru.
A také prostředek.
„Sir Walter Elliot,
narozen 1. března 1760.
Důsledný muž
s ostře řezanou čelistí.“
Vřelou úctu a oddanost
chová pouze a jedině sám k sobě.
Rodině lze uniknout jen dvěma způsoby.
Manželstvím a smrtí.
Obojí se v blízké budoucnosti zdá nepravděpodobné.
„15. července 1784 se oženil s Jane.“
Má matka.
Chybí mi.
„Jane zemřela v roce 1801.
Povila siru Walterovi tři potomky.“
Moje sestry.
„Elizabeth, vyhlášenou krasavici
a nejmódnější osobnost Somersetu.“
Elizabeth, nejstarší.
„Mary, vdanou za Charlese Musgrova,
dědice vyhlášeného panství Uppercross.“
Mary, nejmladší.
„A Annu, narozenou 9. srpna 1787.“
A já, prostřední dítě,
prasklina v jeho zrcadle.
Škoda, že jsme k tobě neměli co zajímavého dopsat, Anno.
- Díky za snahu. - Rádo se stalo.
Chtěla jsem tě vynechat, ale lidé by si mohli myslet, že jsi zemřela.
- Vymahači dluhů! - Tati?
Tatínku?
Jediná věc, kterou můj otec miluje víc, než sebe, je utrácet peníze.
Jednou mu prostě musely dojít.
- Tatínku… - Táta je na mizině, princezno.
Hra skončila.
Ale no tak, sire Waltere.
Spousta lidí někdy v životě čelí dluhům.
Musíte omezit výdaje. Nemáte na vybranou.
Vypracovala jsem plán drastických úspor. Ty důležité jsou podtržené.
Seznamte se s neochvějně pravdomluvnou nejlepší přítelkyní mé matky.
Lady Russellová si vzala za své radit mi ve spoustě věcí jako matka.
Vždy prozíravá a nápomocná.
Až na jednu… významnou výjimku.
Někteří lidé nemají domov ani jídlo.
Nahlížejte na to správně.
Pane Shepherde,
kdybych měl zájem nahlížet na to z perspektivy chudých,
ptal bych se, kolik si účtuje váš lazebník.
Jiným náhledem věci nezměním.
Vnímejte to z mého úhlu a pak věci měňte.
Možná musíme přestat dávat charitám.
To že děláme?
Jane by se styděla.
Prosila mě, abych ochránila její dcery před otcovými velkými výstřelky
a selhala jsem.
Vaše arogance je zruinuje.
Otče,
skutečná reputace vychází
z poctivosti, čestnosti, soucitu
a přijímání zodpovědnosti za blaho druhých.
Anno, mluvíme tu o něčem zásadním.
Drž krok.
Proč se nepřestěhujete někam, kde je levněji.
Bath je nádherný.
A tamní lázně udělají zázraky s vaší pletí.
A co sídlo Kellynch?
Nedávno jsem potkal bohatého námořního důstojníka,
který by za takový dům zaplatil pěkný nájem.
Nebudu mít doma námořníka.
- Všichni jsou oškliví. - Admirál Croft je docela pohledný.
Admirál? Jaké právo má britské námořnictvo
udělovat takovou poctu lidem s pochybným původem?
Jen Bůh má právo udělovat hodnosti.
K čemu je titul, když si ho musíte zasloužit?
Vlastně cokoliv, co si musíte zasloužit?
Admirál Croft je pravý gentleman.
Jeho žena mi vyprávěla o bratrovi, který před pár lety žil mezi námi.
Byl to také námořní důstojník.
Jak se jmenoval? Wellington?
Weathers? Winslow?
Myslíte Wentworth?
- Wentworth? Ano. - Anno, drahoušku.
Popravdě si na něj už moc nevzpomínám.
- Opravdu se má pleť v Bathu zlepší? - Ano.
Ano.
Drahoušku.
Už je to sedm let.
Osm.
Snad stále necítíš…
Cítím!
Frederick Wentworth byl jediný člověk,
kromě tebe a mé matky,
který kdy viděl mé pravé já.
A pochopil mě.
A miloval mě.
- A jediný, s kým jsem chtěla… - Tančit?
Kulantně řečeno.
Lhala jsi, když jsi říkala, že čas zhojí moje rány.
Zlobíš se na mě?
Zlobím se na sebe.
Za to, že jsem se nechala přesvědčit.
Za to, že jsem neviděla to, co teď vidím tak jasně.
Že bych byla mnohem šťastnější,
kdybych byla s ním, než když jsem se ho vzdala.
Pravdou je, že pro ženy je manželství transakce.
V sázce jsou naše základní životní jistoty.
Nemohla jsem ti dovolit, aby ses zahazovala s mužem bez hodnosti a jmění,
s ničím, co by hovořilo v jeho prospěch.
To se mi právě líbilo.
A jeho sebedůvěra byla oprávněná. Teď je bohatý.
A kapitán.
Tak proč se ti neozval?
Protože…
Jsem mu zlomila srdce.
A on věděl proč.
Myslela jsem, že tě ochraňuji. Mýlila jsem se.
Teď už to vidím.
A omlouvám se.
Najdeš si toho pravého.
Který tě bude milovat tak, aby za tebe bojoval.
Obdivuji, jak silně to cítíš,
ale jednou to musíš pustit z hlavy.
Obávám se, že Wentworth je loď, která již odplula.
A se vší láskou ti říkám,
zanech všech nadějí.
Je pravda, že mi nenapsal.
Ale…
Věděla jsem, že nenapíše.
Váží si sám sebe příliš na to, aby prosil.
Nebojoval za mě, protože…
si nemohl vážit lásky, která nebyla nabízena svobodně.
Jistě se již přes to přenesl.
Já si to ovšem
stále bolestivě připomínám.
První vzkaz, který mi podal v kostele.
Seznam skladeb.
MILOSTNÉ PÍSNĚ
Jeden pramen jeho vlasů.
A pramen hřívy jeho koně Sampsona, kterého jsem sotva znala.
A tenhle kravský zvonec,
jehož chybějící srdce dokonale zachycuje mou melancholii.
Celých těch osm let.
Procestoval celý svět.
A námořnictvo ho zbožňuje.
„Frederick Wentworth s Lanconií vydělal jmění.“
„Frederick Wentworth zachránil za pláče přihlížejících
velrybu uvázlou na pláži.“
A přesto…
žádné svatební oznámení.
Nic, co by naznačovalo,
že byl od té doby připoután k jiné.
Jinými slovy…
Naděje neumírá.
Když už se stěhujeme, musím myslet, jak budu v Bathu působit.
Měla bych být méně sofistikovaná, než bývám v Londýně,
ale ne tak svobodomyslná, jako když jsem na venkově.
Penelope, co myslíš ty?
Doprovodíte Eliottovy na sever?
Ani by mě nenapadlo se vnucovat.
Ale prosím vás.
Naštěstí pro vás by mě ani nenapadlo jet bez vás.
Paní Penelope Clayová.
Vdova. Ale nikdy o tom nemluví.
Byl už nad hrobem, když se poznali, tak jí to možná zcela uniklo.
Lady Russellová se obává, že má paní Clayová zálusk na mého otce,
ale já myslím, že není jeho typ.
Umíte si představit, že by se otec oženil pod úroveň?
Musíte jet také, když nebudete chybět otci.
Pane Shepherde, můžete Penelope postrádat?
Dobře, skvěle, výborně, sire Waltere.
Jste vskutku až příliš velkorysý.
Budeme potřebovat vaši společnost,
abychom vyvážili ty nudné tváře, které nás čekají v Bathu.
Ale sire Waltre, ne všichni byli stvořeni jako krasavci.
Vaše krása bude mezi nimi zářit dvakrát tak jasně.
Jste-li v Londýně pohledný, v Bathu jste krasavec.
Jen si pomyslete,
vy a Elizabeth tam budete za božská zjevení.
Ty budeš tak akorát, Anno.
Anna se k nám nějakou dobu nepřidá.
Prosím?
Dostala jsem dopis od Mary.
Je zase nemocná a ihned si tě žádá na Uppercross.
Vím, že ji sotva sneseš.
Přesto jsi na ni ale milejší, než všichni ostatní,
takže jsi logická volba.
Skvělé.
To pěkné povlečení schovej, než admirál dorazí.
Myslíš, že ho ukradnou?
Ta představa jejich nahé kůže na mém povlečení.
Možná ti to přinese štěstí.
A schovej účetní knihy. Nechci, aby někdo převzal mou identitu.
Myslím, že o tvou reputaci by teď nikdo nestál, otče.
Taktně jim připomeň, že se nemají
ochomýtat kolem mé růžové zahrady.
Ano, prosím. A kolem keřů.
Nechci, aby si mé keře užívali ostatní.
Používejte kousavé povlečení,
nechoďte do zahrady a nedívejte se na keře.
Nějaká další pohostinná slova?
To je vše.
Ale ujisti se, že jsou všechny pokoje čisté, než dorazí.
Nechci, aby se šířily klepy o prachu.
Je to ještě neuvěřitelnější, než se traduje.
Nemějte obavy, budeme skvělí nájemníci.
Vždy cestujete s manželem?
Ó ano. A nikdo mi to nikdy nezakáže.
Atlantik jsem přeplula čtyřikrát.
Jednou jsem plula do Východní Indie a zpět.
Cork, Lisabon, Gibraltar…
Mé nejšťastnější chvíle byly na palubě lodi.
Máte velké štěstí.
Však uvidíte, až se zamilujete.
Bratr paní Croftové je svobodný mládenec.
Je kapitán u námořnictva, poměrně úspěšný.
Edwarde, prosím, nech toho.
Žena bez manžela není problém, který je třeba vyřešit.
- Vašeho bratra znám. - Vážně?
To je úžasné.
Můžeme spolu povečeřet, až se k nám přidá.
Přidá?
- Jeho loď právě zakotvila. - Bude tu za dva dny.
Vaše zahrady jsou tak krásné.
Jak asi to setkání cítí on?
Kdyby mě chtěl vidět dřív, nemusel čekat.
Jistě se stále zlobí.
Ale co když se pletu?
Co když po mně celá ta léta dnem i nocí touží?
PANSTVÍ UPPERCROSS
Prosím.
Pomůže mi někdo?
Mary je lepší než Elizabeth,
protože je naprostá narcistka.
Takže konverzace s ní vyžaduje jen málo energie
a může to být skvělá zábava.
Jednou jsem celých 24 hodin
mluvila pouze italsky.
Všimla si toho, až když jsem ji požádala, ať mi podá sale.
Je tak pohroužená do svého utrpení,
že dokud si neodkašlu, nevšimne si, že tam jsem.
Koukejte.
Nejdřív si bude stěžovat na nějakou nemoc, ze které je na pokraji smrti.
Pak si postěžuje na manžela, že se o ni nestará.
A pak urazí své příbuzenstvo,
které ji neustále znevažuje a musí jí tajně opovrhovat.
Jsem tak ráda, že jsi tady.
Něco nepěkného na mě vlezlo.
Nemohu se hýbat.
Jsem na pokraji smrti.
Charles jel na hon, ani slovíčko zájmu.
A mí příbuzní mi poslali krásnou kytici. Není to milé?
Shnije tu a já se budu cítit hůř, než kdyby nic neposlali.
Jak nevlídné je připomínat umírajícímu člověku tlení?
Ti lidé mě nenávidí.
Ano, a děti jsou příšery, v domě je průvan
a divadlo už nikoho nezajímá.
Přesně tak, Anno.
Anno!
Mé švagrové,
Henrietta a Louisa Musgrovovy.
Jsou krásné po všech stránkách.
- Anno! - Holky!
Byly jsme rády, když Mary řekla, že přijedeš.
Celý týden se tak těšíme!
Slib, že s námi strávíš každou vteřinu, žádné výmluvy!
Když se tedy nebudeš věnovat své sestře.
- Jak se cítíš? - Ani ses mě nezeptala.
- Právě ano. - Na pokraji smrti.
Cítím, jak mi uhnívají orgány.
Tedy stejně jako včera.
I když její orgány hnijí, její osobnost zůstává stejně svěží.
Musíš s námi každý den večeřet a potěšit nás svým hraním,
protože budeme jen tančit, zpívat a smát se.
Marie Antoinetto!
Jak se opovažujete vyslovit mé jméno, mí zlobiví poddaní!
Opatrně! Dámy nechtějí být povalené.
A vaši matku bolí hlava.
Vždyť ani nevíš, kde všude se váleli.
Máme hlad, Marie Antoinetto.
- Ať jedí koláče! - Až po večeři.
Máme vzácné hosty. Admirál Croft a jeho žena.
A její bratr Frederick.
Přijel dnes ráno. Šarmantní kapitán.
Jednou přesměroval celou flotilu, aby zachránil uvízlou velrybu.
Netušila jsem, že máš ráda velryby.
- Potkala jsi někdy kapitána Wentwortha? - Jen letmo a dávno.
Je pravda, že je to ohromný krasavec?
Má laskavou tvář, ano.
Je pravda, že poslouchá, když ženy mluví?
Poslouchá.
Poslouchá celým tělem.
Je to…
elektrizující.
Nuže…
zní jako muž přesně pro tebe.
- Musíš o něj usilovat! - Louiso…
Ne! Už jsem se rozhodla, Anno.
Už svou záři dál neschovávej za oponou.
Jsi moc milá, ale nemám zájem
dostávat instrukce o tom, jak a kde zářit.
Nebo co s oponou.
Řekni mi, po pravdě, proč ses nevdala?
Čekám, až se zamiluju.
Dobře, uděláš tohle.
U večeře budeš sedět vedle něj.
Sednu si vedle něj.
Pak předstírej, že nevíš nic o ničem.
Muži rádi vysvětlují věci.
Řekni mu, že nevíš, jak používat příbory, a ať tě to naučí.
Takhle se dnes učí námluvy?
A pak, až začne projevovat zájem,
přestaň si ho úplně všímat.
Jako bys byla duch.
A bude jen tvůj.
A pak mám být sama sebou?
S tím počkej nejméně do druhého roku manželství.
To nemusí být nejhorší rada.
- Mary! - Charlesi, co se stalo?
Pomoc! Zranil si ruku!
- Co dělal? - Spadl ze stromu.
Musí se to stát, zrovna když čekáme návštěvu.
Nespadl schválně.
Někdo s ním bude muset zůstat.
Přinesu ti švestkový pudink.
Takže musí zůstat matka.
Jakoby nestačilo, že jsem je přivedla na svět,
ale kvůli nim přijdu o večeři!
Taková smůla!
Jakmile je problém, muži se z něj vyvléknou!
Mary, zlato, je zraněný.
A ty se také necítíš nejlépe.
Ne, to už je zcela pryč.
Croftovi přijdou jistě znovu.
Nenávidím svůj život.
Jestli ti to tak vadí, ráda zůstanu.
To je samozřejmé. Přece tu nebudu sama.
Nemrzelo by tě nebýt s Charlesem, když ho to tak bolí?
Ne, Louiso!
Prosím, pochopte.
Jsem totiž velmi empatická.
Jsem nejméně připravená být s nimi, když trpí,
protože s nimi tak hluboce cítím.
Je pro mě mnohem lepší být pryč.
Pro méně citlivé, jako je Anna, je život snazší.
Chceš, abych tu zůstala jen já, a ty půjdeš na večeři?
To je tak laskavé. Přinesu ti švestkový pudink.
A třeba kůrku chleba s kaší?
Neboj se, vychválím tě!
Udělám z tebe vzor ctnosti a do rána tě požádá o ruku. Slibuju!
Kéž bych s ním mohla mluvit.
Fredericku!
Au!
Skvělé.
Díky za včerejšek, Anno.
Kapitán Wentworth by se ti líbil.
Tenhle džem je moc tekutý.
Takový tekutý džem raději nechci.
Taky chci být kapitán.
Ani náhodou. Žádný můj synovec nebude námořník.
Copak nevíš, že musí nosit hloupé klobouky?
Prosím, nesnesu smích před polednem.
A pravidlo je,
že ti musí narůst hloupý knír.
Ne.
Wentworth sice nemá knírek, ale je impozantní.
- Hezký, chytrý, bohatý. - Ještě jednou!
Podívejte na mě!
Jsem kapitán Wentworth a jsem velmi působivý!
Jsem bohatý, hezký a všichni mě milují.
A já jsem námořník!
Kapitáne, představuji vám Mariinu sestru Annu.
- Vlastně už se známe. - Ano.
Kdysi dávno, než jsem byl bohatý.
Ne, než jsem byl fešák.
Vypadáte staře.
- Nemyslela jsem to tak. - Tak jak?
Starší než dříve.
Vaše tvář dospěla.
Cena za smysluplný život.
- Říkáte, že mému životu schází smysl? - To nemohu vědět.
Vlasy vám zůstaly.
Vaše vlasy jsou…
také velmi vhodné.
- Děkuji. - Takže se opravdu znáte.
- Letmo. - A přesto nezapomenutelně.
Půjdeme?
- Jistě. - Ano.
- Co? - Pořád máš pod nosem džem.
PANSTVÍ UPPERCROSS ZÁMEČEK
Říkala jsem, že se vrátí, Anno.
Proč si k němu nesedneš?
Louiso.
Pojďte.
Moc vám děkuji.
Kapitáne Wentworthe, posaďte se vedle mne.
Jistě.
Louiso.
Jak dokonalé.
- Sednu si vedle vás. - Prosím.
Moc děkuji.
Záře za oponou? Splněno.
- Takhle? - Ano.
Vskutku vylepšení.
Od čeho?
Od toho, kdo nechtěl sedět vedle mě.
Máte stejný problém i se lžicí?
Děkuji.
Moc děkuji.
Chutná? Je výborné.
Kapitán Wentworth mi vyprávěl, jak málem zemřel na moři.
Ale! Proč jste se rozhodl pro tak riskantní povolání?
Poprvé jsem vyplul kvůli rozptýlení.
K tomu se neustálá hrozba smrti hodila.
Býval jsem tak zoufalý, že jsem si smrt občas přál.
Bylo by příliš smělé ptát se na zdroj vašeho zoufalství?
Žena.
Její smůla tedy.
Vzrušení už jsem si užil dost.
Teď toužím po naprosté nudě, abych zas byl sám sebou.
A tím myslíte manželku?
Matko.
Lidé a věci, se kterými mohu být zticha.
- S kým je lepší mlčet než s manželkou? - Matko.
- Hledáte si ženu? - Otče.
Odhalil jste mě.
Jsem na souši a hledám si partii.
Trochu laskavosti, silná mysl,
pár komplimentů námořnictvu a jsem ztracený.
Kdokoli ve věku od 18 do 80 let mě může mít.
Skoro každý.
Charles si chtěl vzít mě.
Co jsi říkala?
Mluvila jsem o manželství.
Pamatujete, jak si Charles chtěl nejdříve vzít mě, než si vzal Charlese?
Tedy chci říct Mary.
Promiň, Charlesi,
než se vdala…
Promiňte, než on, samozřejmě,
se vzpamatoval a oženil se s Mary.
Chcete tím říct,
že váš švagr se kdysi dvořil vám a pak vaší sestře?
- Je to tak. - Ano.
Ano, ano, je to pravda.
Wentworth k tobě není moc galantní.
Prý ses tak změnila, že tě skoro nepoznal.
Neboj, bránila jsem tě.
Řekla jsem mu, že se ti jednou tak zanítilo oko,
že jsme ti říkali Černovous.
No, spíš než obrana to bylo konstatování.
Ano, asi to bylo spíš to.
Ještě prosím, Anno! Zahraj nám, maestro!
Včera byl tak odměřený.
Dávám přednost otevřenému nepřátelství.
Jeho chladná zdvořilost a obřadnost jsou horší než cokoli jiného.
„Promiňte, slečno Elliotová,
je to vaše židle?“
Miluj mě, ty idiote!
Miluj mě, nebo mě zabij! Už to nesnesu!
Lady Macbeth.
Třetí dějství, čtvrtá scéna.
Skočí na to.
Aha. Jistě.
Jak se dnes ráno máš?
Stále se mi točí hlava z toho, jak Wentworth roztáčel Louisu.
Jak jen to šlo s těmi tvými smutnými melodiemi.
Pro Elišku je skvělá píseň k tanci
pro ty sofistikované, co se nebojí méně tradičních tanečních kroků.
Jak bys na Beethovena tančila ty?
Sama v pokoji s lahví červeného.
Jistě Louisu požádá o ruku.
Pak se vezmou a Louisa bude navždy šťastná.
Proč lidé předpokládají, že vše, co ženy chtějí,
je být vybrána nějakým žádaným mládencem?
Protože manželství je to největší požehnání života.
Kde jsou tvé děti?
Jak to mám vědět?
Nikdo vám za mlada neřekne, že život jde dál.
Jde dál, ať už se vám to líbí, nebo ne.
A nakonec si říkáte:
„Jak jsem se tu ocitla?“
Není to dávno, co spolu má a Wentworthova duše tak souzněly.
Teď jsme si cizí.
Hůře než cizí.
Jsme bývalí.
Teto Anno!
- Kde jsi? - Pojď si hrát!
Marie Antoinetto, lid tě nechce!
Už nechtějí mít královnu!
Jak se opovažujete se mnou takhle mluvit? Jste moji poddaní.
Zlá královna!
Zlá královna? Zlý poddaný!
- Počkat, jak že se to říká? - Ať žije revoluce!
Ať žije revoluce!
Tohle je moje koruna!
Jak se opovažuješ mi vzít korunu?
Dostal jsi mě!
- To stačí! - Zlá královna!
To bylo lehkomyslné. Ten chlapec se mohl zranit.
Máš pravdu. Promiň. Nechali jsme se unést.
Nech si to Robespierre.
Fredericku!
Dělám, co můžu.
Co můžeš? V čem?
Ohledně nás dvou. Nechci, abys byl naštvaný.
A co bych měl být?
Jsem příliš laskavá, to je můj problém.
Věnuji veškerou pozornost ostatním a pak za to trpím.
Jak daleko je Koloseum?
Máš pravdu.
Jak mám upřednostnit sebe, když se všichni perou o mou pozornost?
Jedno cappuccino, prosím!
Uvědomila jsem si,
že se nejdřív musím zamilovat do sebe a pak mohu milovat své bližní.
A to je vše.
Kolik stojí ten dikobraz ve výloze?
Co je za mnou?
Sýrová rolka?
Chcete jít někam beze mě a naznačujete mé sestře držet to v tajnosti?
Jdeme na procházku, Mary.
- Dlouhou. - Lesem.
- Nenávidíš přírodu. - A chození.
Minule jsme tě musely nést.
Takže když to nesnáším, nechci to dělat?
Skvěle.
Všude ta havěť.
Anno, na něco se tě chci zeptat,
ale stydím se.
Co je?
Pamatuješ, jak kapitán Wentworth poprvé přišel
a já ti řekla, ať o něj usiluješ?
Ano.
No, to bylo předtím, než jsem ho znala.
Opravdu jsem doufala, že se k sobě budete hodit.
Tys nevypadala, že máš zájem.
- Ne? - Ani ses na něj nepodívala.
A teď ho chceš pro sebe?
Má všechno.
Vypadáš překvapeně.
Asi ano. Myslela jsem…
Nevím, jak to cítí on, ale já jsem se zamilovala.
Přemýšlela jsem o tom, jak bych se cítila být na tvém místě.
Asi ublíženě, možná bych žárlila,
ale upřímně říkám, že veškerý můj smutek by zcela zastínila
má radost vidět tě šťastnou.
Snažíš se až příliš.
Funguje to?
Proč myslíš, že potřebuješ mé svolení, když jsem se na něj ani nepodívala?
Právě kvůli tomu jak ho ignoruješ.
Vím, co vidím, a je to víc, než dva lidé, co se kdysi letmo setkali.
To, co vidíš…
je minulost.
Víš, věřím, že tento muž může být moje budoucnost.
A fregata je větší než šalupa, že?
- Někdo se tu učil. - Velmi dobře.
Šalupa má posádku asi 130 mužů, zatímco fregata 140 až 200.
Podle toho, jestli je to pátý nebo šestý kurz.
„Květen se svou usměvavou jarní krásou…“
Dost té poezie. Víš, jak nesnáším metaforu.
Promiň, Mary, zapomněla jsem.
Má paměť je jako síto.
Což je přirovnání, ne metafora.
Dobrá. Má paměť je síto.
Ať je tvoje paměť jakákoli, přestaň nápaditě používat slova. Nesnesu to.
Můžeme navštívit Harryho Haytera.
Možná mě požádá o ruku.
Nevedla jsem nás tímto směrem schválně.
Rozhodně ne. Do Hayterova domu nevkročím.
- Určitě bych tam něco chytla. - Nebuď směšná.
Je směšné starat se o své zdraví?
Domácnosti zaměstnávající méně než pět sloužících jsou nehygienické.
Nesuďte nás podle našich sousedů.
Je nepříjemné mít takové známé.
Neschvalujete ho pro svou švagrovou,
protože není dost bohatý?
Já vím, je to hrozné, že?
Půjdeme?
Ta pýcha Elliotů.
Je mi to odporné.
Podle sira Waltera by jeden věřil, že baronet je druhý po králi.
Bůh ví, jak se z té bandy vynořila milá Anna.
Kéž by si ji Charles býval byl vzal. Nemyslíte?
Nenechte se jí oklamat.
Jak to myslíte?
Anna je stejně pyšná jako ostatní. Má to jen jinou podobu.
Tomu nerozumím.
Až budete příště svědkyní, jak se slečna Elliotová
vloží na okraj nějaké společenské situace,
zvažte, zda ten postoj nezaujala, aby mohla ostatní lépe odsoudit.
Přísně.
Anna Elliotová je zosobněná laskavost.
Neznáte ji jako já.
To vy jste zosobněná laskavost, Louiso.
A právě proto v druhých vidíte vždy to nejlepší.
Nejpravdivějším důkazem méněcenné mysli
je nechat se odradit od nejhlubšího přesvědčení.
Nejhlubšího přesvědčení?
Nemluvte o Anně zle. Je mi příliš drahá.
Nevím, co se stalo, a neptám se.
Vidím v ní to nejlepší a žádám vás, abyste to zkusil také.
Odpusťte.
Byl jsem příliš krutý.
Děkuji, že mě vyzýváte k nápravě.
Když vám odpustím, naučíte mě požívat sextant?
- Za tak krátkou dobu? - Dnes večer mám volno.
Neprojdeme se?
Není nic horšího, než si myslet, že máte zničený život,
a pak si uvědomit, že můžete spadnout ještě níž.
Jak jsem řekla.
Moc ráda vás vidím.
- Je zraněná. - Mám se jí zeptat?
Anno, můžeme vám nabídnout odvoz domů?
- Děkuji, ale nic mi není. - Zjevně jste si poranila nohu.
Není to ani deset minut zajížďka. Prosím.
Jste laskavá, ale velmi si užívám čerstvého vzduchu.
Musíš být tak hrdá?
Prosím, nekomplikujme to.
Jamesi.
Pojď sem.
Potřebuju od tebe laskavost. Pomůžeš mi?
Obejmi mě tak pevně, abych už vůbec necítila své tělo.
Myslíš, že to dokážeš?
Jamesi, večeře.
Anno!
Anne, zítra jedeme do Lyme.
Bylo rozhodnuto. Strávíme noc u moře.
Do Lyme? Proč?
Kapitán Wentworth chce, abychom poznali jeho přátele.
- Obávám se, že výlet nezvládnu. - Co?
Anno, zítra jedeme do Lyme.
Potřebuju být den od těch fracků.
Ne, počkej.
Mary, já nejsem…
Ne. Vždycky mi chceš zničit zábavu.
Potřebuji oddechnout
a mít tě s sebou k povídání, aby se ostatní přestali cítit zavázáni.
Šokující sebeuvědomělost.
Kapitáne, slečna Anna Elliotová.
Anna Elliotová.
Kapitán Harville.
Těší mě.
Prosím, omluvte mě.
Prý máte ráda poezii. Nebo je to jen fáma?
Zdá se, že o mně víte víc, než bych ráda.
Promiňte, jen vymýšlím záminku.
- Vidíte našeho přítele? - Ano.
Kapitán Benwick.
Kapitán Benwick také velmi rád čte.
Ale propadl smutku.
Věnovala byste mu chvíli a promluvila s ním?
Umím postavit dům z naplaveného dřeva, ale nikdy se mě neptejte na Řeky.
Co je zdrojem jeho smutku?
Vrátil se domů z Tróje a v posteli byl jiný muž?
Promiňte, Agamemnonův vtip.
Byl zasnoubený s mou sestrou Fanny.
Byli velmi zamilovaní.
Zemřela, když byl na moři, těsně předtím, než se měli vzít.
To je mi moc líto.
Říká se, že vesmír má vždy plán.
- Promluvíte s ním? - Velmi ráda.
I když si nejsem jistá, že jsem posel, který má vesmír na mysli.
Vesmír se nemýlí.
Každému je určeno nalézt si posla.
Přísahám.
A když jste u toho, přesvědčte Wentwortha, ať nedává vale námořnictvu.
Nerad vidím promarněný talent.
- Kéž by na mě dal. - Dnes při večeři?
- Opijte ho, já propašuji ho na palubu. - Požádejte Louisu.
Žádám vás.
Můžeme?
Neláká vás trochu se smočit, že ne?
Děkuji. Slibujete?
Pojď, Mary.
Wentworth samozřejmě odmítl přiznat, že špatně určil souřadnice.
Kapitán Wentworth je velmi tvrdohlavý.
Velmi. Mohl by to dotáhnout na admirála,
skvělá služba Koruně a všemu, co je jí drahé,
ale bude raději po zbytek života běhat po souši.
Ať si běhá, kde se mu zlíbí.
Jednou bych si přál mít rodinu.
Jak víte, žena námořníka platí daň za jeho zvolenou cestu.
Je to malá daň.
Neustálé obavy. To po nikom nemohu žádat.
To je směšně.
Žádný život není bez starostí.
Harville má pravdu.
Anno?
Vaše budoucí žena bude schopná zvládat vlastní pocity.
Nepodceňujte ji tím, že se rozhodnete, jaké obavy může a nemůže vydržet.
Kdo ví?
Možná bude doma podnikat vlastní dobrodružství.
- Kdo chce ještě víno? - Já.
- Ano? Dobře. - Ano.
Lord Byron.
„Byla neomylné světlo mého života.“
„Které uhasilo paprsky rozbíjející mou noc.“
Ano, on mě přenesl přes pár sebelítostných večerů.
Často si myslím, že velká smůla poezie je,
že si ji zřídkakdy opravdu užívají ti,
kdo si ji mohou užít plně.
Jen lidé, kteří znají ztrátu,
mohou Byrona skutečně ocenit.
Ale ti by ho měli ochutnat jen střídmě.
Jinak zůstanou hluboko ve svém smutku.
Tak co mají tito lidé dělat?
Upřímně, sama se na to snažím přijít už osm let.
Můžu vám říct jen to, co si musím denně opakovat.
Jste mladý. Nevíte, co budoucnost přinese.
Otřepete se z toho a zase budete šťastný.
- Možná máte pravdu. - Vím, že mám.
Děkuji.
Jen říkám, že nižší důstojníci jsou zdaněni nepřiměřeně.
Proč nezvážit spravedlivější…
- Kdo je to? - Pardon.
Zdá se, že jsem v cestě.
Možná to můžete napravit.
Možná.
Zdravím.
Mohu vám nějak pomoct?
Vzhledem k tomu, s čím bych chtěl pomoct, asi ne.
Zdravím.
Omlouvám se za to ráno.
- Co se stalo dnes ráno? - Ten neslušný pán, kterého jsme potkali.
Nejsem tvůj starší bratr. Nepotřebuješ mou ochranu.
A nikdy jsi neměla problém mluvit sama za sebe.
Není třeba se omlouvat.
Bylo to jistě myšleno dobře.
Víš, vlastně jsme neměli možnost si promluvit.
Za ta léta jsem žil s tisíci různými verzemi tebe.
S těmi, co mě štvaly.
I těmi, co jsem miloval.
Nápodobně.
Nevěděla jsem, jestli se někdy uvidíme.
Nebo jestli víš, jak moc mi na tobě záleželo.
Asi jsem to věděl vždy.
Jsi jedinečná.
A chci tě mít ve svém životě, ať už v jakékoliv podobě.
Pohřbít minulost a…
Myslím, že co chci říct, je…
Že…
Rád bych, abychom byli přátelé.
Přemýšlela jsem o tom samém.
Dnes ráno jsem jasně viděl to vězení,
které má zášť stvořila.
Opravdu doufám, že najdeš lásku tam, kde ji potřebuješ.
A děkuji ti
z celého srdce za tvou nabídku přátelství.
Děkuji.
Nuže…
Výborně.
Hezky jsme si popovídali.
Opravdu doufám, že zvážíš usilovat o admirálskou hodnost.
Všichni tě jen vychvalují.
Jistě tě ještě podhodnocují.
Vůbec nevědí, kdo jsem, ani co mě činí šťastným.
Já ano.
Já tě znám.
A vím, že chceš žít cílevědomý život.
A že bys byl skvělý.
- Chceš znát tajemství? - Vždycky.
Při mých nejhorších chvílích na moři,
když jsem se cítil úplně ztracený, zmatený
a neschopný,
jsem se sám sebe ptal:
„Co by udělala Anna?“
Pak jsem věděl, co dál.
Předstíral jsem, že jsem ty.
- Vymýšlíš si. - Je to tak.
V nouzi jsi vždy nejlepší.
Předvídáš potřeby druhých.
Přímá a soustředěná, klidná a ohleduplná.
Chytřejší, než by ti prospělo.
Jsi výjimečný člověk.
Rozčiluje mě, že ti svět odpírá veřejný život.
Byla bys skvělý admirál.
Děkuji.
Nechoď moc daleko. Je tu silný příliv.
Omlouvám se. Zase se tě snažím chránit.
Poradíš si.
Teď jsme horší než bývalí.
Jsme přátelé.
Teď stojíte v cestě vy mě.
- Omluvte mě. - Než půjdete…
Dovolte mi se představit.
Nebo na mě za rohem číhá ochránce, aby mě zas odehnal?
Jsme přátelé.
A myslím, že si špatně vyložil vaše úmysly.
Mé úmysly byly vyloženy zcela přesně.
Chtěl jsem, abyste si mě všimla.
Slečno?
Slečna.
Prosté. Líbí se mi to.
Uvidíme se ještě?
To musíme svěřit prozřetelnosti.
To znamená, že jsem se ještě nerozhodla.
Co?
Co je, Anno?
Muž, kterého jsme včera potkali.
Promiňte. Můžete mi říct jméno toho pána, co právě odešel?
To je pan William Walter Elliot, slečno. Je na cestě do Bathu.
Mám ale smůlu, že zrovna odjíždí.
- Bratranec? - Nejen bratranec.
Dědic našeho otce. Měly bychom otci okamžitě napsat.
Nebude to pro něj vítaná zpráva.
Bude zuřit.
- Co se mezi nimi stalo? - Můj otec a pan Elliot spolu nemluví.
- Miluji rodinné drby. - Řekni nám to.
Pan Elliot zdědí titul i panství.
Otec ho chtěl oženit s Elizabeth, aby titul udržel v přímé linii.
Ale on ji odmítl.
Oženil se s Američankou, kterou nikdo neznal.
Když to otec slyšel, mrštil talířem.
- Nebyl oblečen ve smutečním? - Jeho žena umřela.
Jistě ho musíš za tu ostudu tvé rodině nenávidět.
Vlastně je to jeho chvályhodná vlastnost.
Má štěstí, že potkal Louisu.
Řekl vám něco o svých citech?
Ne. Ale ona ano.
Je to dost strmé. Opatrně.
Děkuji.
Opatrně.
Chyťte mě, kapitáne.
Proboha!
To bylo pro zahřátí. Ještě jednou.
Ne, Louiso, to stačí. Už ne.
Skáču, tak mě buď chyťte, nebo ne.
- Louiso! - Ne!
Ne. Nehýbejte s ní! Louiso?
Slyšíš mě? Potřebujeme doktora.
Já půjdu.
Někdo, kdo zná město. Benwicku, sežeňte doktora!
- Rychle! - Louiso.
- Anno, co mám dělat? - Měj trpělivost.
Pořád dýchá. Bude to dobré, dýchá.
Má těžký otřes mozku.
Lidé se zotavili z horších zranění.
Je důvod k naději.
- Nechte ji teď odpočívat. - Ano.
- Může tu zůstat? - Jistě.
Byla jste tak laskavá, nemůžeme vás dál omezovat.
Zůstane, jak dlouho bude nutné. Komu nevadí spát na zemi,
může zůstat u ní.
Anna by měla zůstat a pomoci paní Harvillové.
Nikdo není tak schopný a vhodný jako Anna.
- Zůstanete, že? - Jistě.
Neopustím ji, dokud se neprobere.
Oznámím to Musgrovovým.
- Děkuji.
Mohl byste doprovodit Mary a Henriettu?
Doprovodit?
Děti, Mary.
Nemůžeme je nechat u mých rodičů. Minule téměř podpálily dům.
Proč by měla zůstat Anna?
Nejsou v přízni.
Ale Mary.
Mary, vy přece trpíte alergií
na domy s méně než pěti služebníky.
Nebojíte se, že něco chytíte?
Zůstanu tady. Šťastnou cestu.
Není to tvá vina. Řekl jsi jí, ať neskáče.
Slovy ano.
- Ale jinak… - Jak jinak?
Vedl jsem ji k přesvědčení, že jsem připraven ji chytit.
A jak jsi ji k tomu vedl?
Věděl jsem, že je okouzlená.
A přesto jsem ji neodradil.
Zjevně to vedlo k tomuhle.
Kdyby k tomu nedošlo,
můžeme si jen představovat jaké naše životy mohly být.
Teď jsem za ni zodpovědný.
Jak to mám říct jejím rodičům?
Klidně.
Buď přímý.
Nabídni jim jakoukoli službu, kterou mohou potřebovat.
Hodně štěstí.
Co budeš dělat teď?
Musím do Bathu.
Děkuji ti.
Za všechno.
Jak to,
že život může zůstat neměnný
a celé roky téměř tvrdohlavě rezistentní vůči změnám a pak…
je bez varování zaplaven tolika novotami
během pouhých pár týdnů?
Už si ani nevzpomínám na život předtím.
Ta chudinka. Jak to přijali její rodiče?
Jsou v šoku, ale snaží se chovat naději.
Ano, nic jiného jim si nezbývá.
No, tak kde jsou?
Kde jsou?
To nic, nepotřebujeme je.
Chtěla jsem, aby to bylo perfektní.
Ale no tak, jsem ráda, že jsem tu s tebou.
Ale ne! Bez makronek to není správný piknik.
Henryho by chytil amok, kdyby mu zapomněli zabalit dezert.
Naštěstí pro tebe makronky moc nemusím.
A nejsem Henry.
To ne.
Nikdo není.
Napadlo tě někdy strávit čas s někým jiným?
Několik mužů mělo zájem.
Víš, čí společnost mě baví?
Má vlastní.
Existuje důvod, proč ovdovělí muži umírají dříve a svobodné ženy žijí nejdéle.
Jsme skvělá společnost.
Ale nechybí ti někdy společnost?
Proč myslíš, že tolik cestuji po Evropě?
Lady Russellová!
Doufám, že jsem se nepřejedla. Dnes bude jistě hostina.
Máme poznat slavného pana Elliota.
Proč se k otci hlásí zrovna teď?
No, Elizabeth samozřejmě předpokládá, že za tím je ona
a všechny její půvaby.
Pan Elliot nemá co od mého otce získat.
Je bohatší a jeho titul zdědí tak jako tak.
- Určitě mu o něco jde. - Proč jsi tak podezřívavá?
Protože každý tak pohledný musí mít něco za lubem.
- Co mi tajíš? - Já jsem ho potkala.
A je pohledný.
Velmi pohledný.
Ty jsi ho potkala?
V Lyme. Ale ani jeden z nás nevěděl, s kým máme tu čest.
- Cítím v tom nějaký románek? - To se nestane.
- Proč? - Protože je to krasavec.
A krasavcům já nevěřím.
A jsme tu.
Tohle má být levnější?
Někde začít musí.
Prosím, nenuť mě.
Odvahu, ma chérie.
Uvidíme se večer.
Anno! Jak moc ráda tě vidím!
Jak to myslíš?
Pan Elliot už je na cestě a chci, aby viděl, jak vypadám vedle tebe.
- Je fajn být doma. - Jen pomysli.
Už deset let mě tajně miluje.
Chudák. Jak musel trpět.
Ano, manželstvím, kvůli kterému od tebe utekl.
Bláznivé, ne? Musel si myslet, že jsem nad jeho úroveň.
Jiný důvod mě nenapadá.
Nikdy nevím, zda mě urážíš, či ne,
ale cením si tvého názoru tak málo, že je mi to jedno.
Anno! Ty budeš v tomhle?
Pan Elliot tu bude co nevidět.
Překvapuje mě, jak shovívavý jsi po tom, jak tě nechal trpět.
Trpět?
Padlo přece hodně urážek.
Popírá, že je vyslovil.
Říkal ti je do očí.
Popíral to velmi silně.
To je on!
Běž otevřít! A nehrb se!
Pospěš si!
Kriste.
Děkuji.
Zdá se, že prozřetelnost mi nakonec hraje do karet.
Jsem vaše sestřenice, Anna.
Sestřenice? Zajímavé.
Velký krok vpřed od kolemjdoucí, ale stále tu chybí „milovaná“.
Jsem ale ochoten si to vysloužit.
Mám to ale štěstí. Lichotník a dříč.
A navíc bohatý.
Ještě, že nám to připomínáte.
Co se to tu proboha děje?
Neboj, jen si to na mně zkouší.
Můžeme?
Prý často navštěvujete mou sestru.
Vaše pozornost ji velmi těší.
Je pěkné slyšet, že je vaše sestra schopná potěšení.
Ale romance byla to poslední, na co jsem pomyslel.
Až do dneška.
Pokud tu tedy nejste kvůli námluvám, pak…
Kvůli paní Clayové.
Paní Clayové?
Před měsícem jsem dostal zprávu, že se můj strýc objevil v Bathu
ve společnosti ženy nízkého původu.
Lidé si myslí, že o něj usiluje. Ale takové manželství by byl skandál.
Máte obavy o pověst mého otce?
Ale ne, vůbec.
Obávám se, že bude mít syna a ten syn mě připraví titul
a majetek.
Plánuji to zhatit všemi možnými prostředky.
Jak jsem řekl, jsem ochoten si to odpracovat.
Musím říct, že jsem ohromena vaší otevřeností.
Osvěžující, že?
Moc rád vás opět vidím.
Slyšel jsem o té hrozné nehodě, která se přihodila v Lyme.
Jak jí je?
Pořád je upoutaná na lůžko, ale už je na tom lépe.
Dnes ráno jsem dostala zprávu.
Děkuji za optání.
- Musela jste velmi trpět. - Já jsem trpěla nejméně.
Máte něžnou duši.
Hluboce soucítíte se svým okolím.
Jistě to bylo utrpení. Lituji, že jste si tím prošla.
Děkuji.
To bylo úžasné, drahá.
- Do toho. Máte mé požehnání. - Bez něj bych se neodvážil.
- Bravo!
Bravo. Výborně zahráno, madam.
Chce mě odzbrojit svou upřímností.
Nezabírá to.
Zatím.
Asi ani nezabere.
Že ne?
Au.
- Co? - Radost.
Omlouvám se, ale zažívám radost.
Hraběnka Dalrymplová a její dcera,
vážená slečna Carteret,
jsou v Bathu.
Vy to snad nacvičujete.
Naše drahé sestřenice!
Sestřenice? Miluji sestřenice!
Sestřenice je termín, který se používá u přímého příbuzenstva,
ne u vzdálených větví rodokmenu.
Dalrymplovi nemají ani tušení, že existujeme.
S pomocí několika vizuálních pomůcek
jim můžeme vysvětlit rodinnou přízeň do tři čtvrtě hodiny.
- Ale proč? - Proč?
Je to šlechta. Každý s nimi chce být viděn!
A proč je to výhodné?
Nehraj si na hloupou, Anno.
Honem! Oblečte si své nejlepší šaty!
Brzy nás čeká něco velkolepého.
Někdy mám takový sen,
že mi obří chobotnice olizuje obličej
a jak se snažím osvobodit,
vidím, že mám místo rukou chapadla
a nic nezmůžu.
A pak mi došlo, že já jsem…
ta chobotnice a…
olizuji si vlastní…
tvář.
Tak jako v životě.
Ti, které vnímáme jako naše protivníky,
jsou často stínové verze nás samých.
Hezky řečeno, pane Elliote.
Možná až příště potkáte chobotnici, slečno Elliotová,
měla byste ji přijmout a ne se snažit osvobodit.
Nechat se těmi mazanými chapadly obtočit a unést.
Ve vašich snech, pane Elliote.
A také v mých.
A to vše kvůli sýru, který jsem snědla
příliš pozdě před spaním.
Proběhlo to výborně.
Já věděla, že to vyjde.
Vašemu šarmu nikdo neodolá, sire Waltře, dokonce ani šlechta.
Vaši vznešení příbuzní vás zklamali.
Ta hrozná žena si nemůže vzít vašeho otce.
Povězte mi něco.
Raději budete paní Clayové bránit, aby si vzala mého otce,
než abyste mluvil se mnou?
Má drahá chobotnice, zcela se mýlíte.
Víte co…
Začínáte mi přirůstat k srdci.
Tak teď mám podezření já.
Fascinující, že?
Musí být všichni zajímaví?
Vůbec ne. Mohou být tak nudní, jak chtějí,
pokud nebudu muset sedět vedle nich.
A on?
Poskytl jistou úlevu.
Víc, než jsem čekala.
Onehdy o tobě pěl ódy. Zdá se mi, že je zde jistá náklonnost.
Pan Elliot může chovat náklonnost i k bramboře, kdyby chtěl.
Elizabeth možná najde uspokojení, když bude žít navždy doma,
ale tebe by to zahubilo.
Jen chci říct, že doufám, že nabídku pana Elliota přijmeš,
pokud ji učiní.
Protože ty ho tak dobře znáš?
Jeho možná tak dobře neznám, ale tebe ano.
Nejen, že je bohatý a dobře vychovaný,
ale přijde mi, že se o něj zajímáš.
Jinak bych to nezmínila.
Možná k sobě něco cítíme.
Ale pro jednou tě žádám, abys věřila, že se umím rozhodnout sama.
Musím spoléhat na pokyny svého srdce.
Kdysi jsem to zkusila jinak a nikdy si to neodpustím.
Chceš říct, že to neodpustíš mě.
Myslela jsem, že za daných okolností…
Okolností?
Myslím to zasnoubení. Wentworth a Louisa.
Myslela jsem, že to víš.
Všichni mluví o Louise a jejím kapitánovi.
Moje drahá.
Co mohu udělat?
Nech mě o samotě.
Jsem tu, když budeš potřebovat.
Vždycky jsem si představovala,
jak tuto chvíli prožívám…
s grácií.
Ohromila bych sebe a ostatní
mou tichou důstojností.
Mou schopností to snést.
Stavěli by mi pomníky.
„Na památku Anny Elliotové,
která utrpěla obrovskou ztrátu,
a přesto se dokázala obdivuhodně držet pohromadě.“
Anno.
Jsi tady.
Ano. Jsem tady.
Jsi tu sama?
Čekám na přítele.
Dobrá.
Chytil nás déšť. Šel pro kočár.
Je velmi laskavý.
To rád slyším.
Umí mě rozesmát.
Je příjemné se smát.
O zasnoubení asi ještě nevíš.
Omlouvám se, sehnat v dešti kočár je noční můra.
- Dovolte mi představit… - Poznáváme se.
To ano.
To je kapitán Wentworth.
Ano, váš dobrý přítel kapitán Wentworth.
Rád bych se omluvil za své chování v Lyme.
Byl jsem jednoduše zasažen setkáním
s touto oslňující bytostí.
Prosím, nenazývejte mě bytostí.
Tak touto oslnivou…
ženou?
- Co je špatného na bytosti? - Probereme to pak.
Co vám dvěma tak dlouho trvá?
Jen malou chvilku.
Zítra jdeme na koncert. Přidáte se k nám?
Nerad bych rušil.
V čem?
Takže přijdete. Výborně.
Příjemná čtveřice. Vy, ona, bel canto a já.
Je velmi svůj, že?
Jedinečný.
Rád tě vidím šťastnou.
Děkuji.
Doufám, že i ty jsi šťastný.
Anno, měli bychom jít.
Uvidíme se zítra.
- Anno! Pospěš si! - Prosím.
Dobrý večer.
Můžeme?
Jak se má Louisa?
Velmi se zlepšila.
Přesto se uzdravuje pomalu.
Plné zotavení si vyžádá hodně času a péče.
To je dobře.
Doufám, že dokud budeš v Bathu, budeme se vídat.
Nevím, jak dlouho tu budu.
Čeká mě těžké rozhodnutí. Nabídli mi velení na lodi.
Loď vyplouvá v sobotu na Maltu.
Nemám dlouho na rozmyšlenou.
To je vzrušující.
Vskutku.
Miluji svou práci a jsem vděčný, že mohu sloužit…
Nerad vyrušuji, ale potřebuji si svou Annu na chvíli vypůjčit.
Mluví totiž plynně italsky.
- Potřebujeme pomoc s překladem programu. - Chvilku.
Anno, potřebujeme, abys sestřenicím překládala.
Doufám, že přijdete na svatbu.
Annu by to velmi mrzelo, kdyby ne.
Vím, jak si váží vašeho přátelství.
Fredericku!
Doufala jsem, že můžeme pokračovat v našem rozhovoru.
Nevím, zda bude další příležitost.
Právě jsem se rozhodl. Odplouvám.
Do soboty toho musím mnoho zařídit.
Omlouvám se, že zase ruším.
Ne, ne. To já jsem ten, kdo ruší.
Užijte si druhé dějství.
Zajisté.
- Nechtěl jsem vás rozru… - Nechte mě mluvit.
Teď jste přerušila vy mě. Dovolte mi vyslovit se první.
Jsem v těchto citech nováčkem.
Snažím se od vás, pro vás, učit.
Jste pro mě až příliš dobrá a mám strach.
Ale velmi bych si přál, abyste byla mou ženou.
Nic by mě nepotěšilo víc.
Vaší ženou?
Ano. Nemusíte odpovídat hned.
Ale zvažte to, prosím.
Kapitán měl pravdu.
Ten muž je vskutku jedinečný.
Charlesi, pospěš si!
Mám zdřevěnělou nohu. Namasíruj mi ji.
Co tu děláš, Mary?
Jdu si pro tebe, samozřejmě.
Ty a Charles si mě musíte přijít poslechnout.
Přijeli jsme na návštěvu.
Od té Louisiny nehody se život zdá tak křehký a pomíjivý.
Je tedy velmi důležité trávit čas i bez dětí.
A je nespravedlivé, že ty a Elizabeth se tady promenádujete
s panem Elliotem a sestřenicemi
a mě jste jim ani nepředstavili,
navzdory tomu, že jsem z nás tří nejlepší v dekupáži.
A už jsi slyšela?
Louisa si vezme námořníka
a Henrietta toho nuzáka Henryho Haytera.
Mary, mysli na tvůj seznam.
Jistě.
Můj lékař si myslí, že by mi prospělo být ztělesněním vděčnosti.
Když se mi přihodí něco hrozného, myslím na to, za co jsem vděčná.
Třeba to, že se obě mé sestry šíleně zamilovaly a budou se vdávat?
Ne, to pro mě nic neznamená.
Já mám z obou radost.
Uvidíme se později.
Kam jdeš?
Mám plány.
Jaké plány?
Nahoře?
Nemáš plány ani přátele a všichni tví příbuzní jsou v tomto domě.
Nerad s manželkou souhlasím,
ale dostal jsem instrukce, abych se bez tebe nevracel.
Bude to takové malé shledání.
Kapitán Harville byl tebou okouzlen
a rád by tě znovu viděl.
Šel pro Wentwortha.
Jaká škoda, že máš jiné plány.
HOSTINEC WHITE HART
Anno!
- Chyběla jsi mi. - Charlesi.
Musíme Wentworthovi uspořádat pořádnou rozlučku.
Rozhodně. Nějaké pití a hra v karty.
Anna má prý ale jiné plány.
Karty mi nejdou.
Horšího hráče neznám.
Ale bývalo. Časy se možná mění.
Já jsem se moc nezměnila.
Nerad ruším, ale nedám pokoj,
dokud ten dopis nebude doručen admirálu Croftovi.
Posledních pár měsíců jsi byl velmi vyhýbavý.
Ovšem.
Skončili jsme?
Asi ano.
Bude to jen chvilka.
Vypadáte smutně, kapitáne Harville.
Vlastně bych měl být šťastný.
Kapitán Benwick konečně našel lásku.
To je úžasné.
Měl byste mít radost.
Byl jste tak odhodlaný zbavit ho trápení.
Ale nečekal jsem, jaký to bude mít dopad na mě.
Jako by jeho utrpení
udržovalo mou sestru naživu.
Chudinka Fanny. Nikdy by na něj tak brzy nezapomněla.
To je jisté.
My ženy na vás nezapomínáme tak rychle jako vy.
Ženy milují za všechny rozumné meze.
Nemůžeme si pomoct.
Nebudu tu vynášet soudy nad rozdíly mezi muži a ženami.
Ale já ano.
Jediné, co si nárokuji pro své pohlaví je, že milujeme nejdéle.
Milujeme, i když je…
naděje dávno pryč.
Milujeme, protože nemáme na výběr.
Hotovo.
Děkuji.
Nepřu se s vámi.
Myslím, že Fanny by byla ráda věděla, že je o Benwicka postaráno.
Fanny nikdy nežárlila.
Napadlo mě, zda to nebyl duch mé sestry,
který způsobil, že Louisa uklouzla,
vědouc, kam nakonec spadne.
Louisa?
Říkal jsem vám,
že vesmír má dokonalé načasování.
Když jste Benwickovi duchapřítomně nakázala sehnat lékaře,
nemohla jste tušit, jaké soukolí uvádíte v pohyb.
Kapitáne, obávám se, že nechápu.
Přece Louisino zasnoubení s kapitánem Benwickem.
Láska, která kvetla pomalu a jistě
z jeho stálé přítomnosti během její rekonvalescence.
O čem jste myslela, že mluvím?
Ani nevím.
Doručím to admirálu Croftovi.
ANNA ELLIOTOVÁ
„Drahá Anno…
Nemohu déle naslouchat v tichu.
Anno, propichuješ mou duši.
Neříkej, že muž zapomene dříve, než žena.
Že jeho láska zmírá rychleji.
Jsem napůl v agónii, napůl v naději.
Vím, že se máš vdát za pana Elliota, ale neodpustím si, když ti to neřeknu.
Tvá přítomnost mě přivedla do Bathu.
Jen pro tebe myslím a plánuji.
Ale jak bys to mohla poznat?
Protože tvá láska nepřetrvala tak dlouho jako má.
Anno…
Vždy jsem miloval jen tebe.
A nikdy nebudu milovat jinou.“
Anno.
- Mohu to vysvětlit… - Přeji vám oběma jen štěstí.
„Přemýšlel jsem často, jak ti to říct.
Ale bolest neopětované lásky mě umlčela.
Neříkej, že doufám příliš pozdě.“
Fredericku!
„Má láska k tobě nikdy neochabla.“
Existuje mnoho druhů lásky.
Pro někoho může být správné partnerství lukrativní.
Pro jiné je skutečné spojení dostatečnou odměnou.
Kde jsou?
Je v pořádku najít lásku podle svých podmínek.
CESTY PO EVROPĚ ELEGANTNÍ A DISKRÉTNÍ
Jakkoliv neortodoxních.
Nenechte nikoho, aby vám říkal, jak žít.
Nebo koho milovat.
Mé poučení bylo bolestné.
Nakláněj sextant, dokud obraz slunce nepolíbí obzor.
Dobře. Jsou v zákrytu.
Říká se tomu zorný úhel.
Poloha se zapisuje.
Pak pomocí matematických rovnic při započtení výšky útesu,
můžeme odhadnout zeměpisnou šířku.
To je všechno?
Nikomu neřeknu, jak bolestivě snadná navigace je.
Mohlo by to poškodit pověst námořnictva.
Jménem Koruny ti děkujeme za diskrétnost.
Napadlo mě, že můžeme před cestou do Konstantinopole
na moment zakotvit v Benátkách.
Víš, co to obnáší změnit kurz?
Ano.
Z osobní zkušenosti.
NATOČENO DLE ROMÁNU ANNA ELLIOTOVÁ OD JANE AUSTENOVÉ
Překlad titulků: Lucie Mandziuková