Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRÆSENTERER
Jeg blev næsten gift engang.
Wentworth havde mit hjerte.
Men han var en sømand uden rang eller formue.
Og jeg blev overtalt til at opgive ham.
BASERET PÅ JANE AUSTENS ROMAN
Nu er jeg single, og jeg trives.
Jeg bruger min tid på at drikke vin,
tage varme bade
ligge med ansigtet nedad på min seng.
Som sagt, jeg trives.
Hvem har brug for romantik, når man har familie?
Min far.
Han holder af alle reflekterende overflader.
Han er forfængelig fra start til slut.
Også undervejs.
"Sir Walter Elliot, født 1. marts 1760.
En mand af stor vigtighed, der er kendt for sin udsøgte kæbe."
Al hans varmeste respekt og hengivenhed tilfalder kun ham selv.
Man kan kun undslippe sin familie i kraft af to ting,
ægteskab og død.
Begge virker usandsynlige i nærmeste fremtid.
"Gift den 15. juli 1784 med Jane."
Min mor.
-Jeg savner hende. -"Jane døde i 1801.
Med hende fik Sir Walter tre børn."
Mine søstre.
"Elizabeth, berømt for sin skønhed
og Somersets mest progressive modeikon."
Elizabeth, den ældste.
"Mary, gift med Charles Musgrove,
arving til det fortrinlige Uppercross-gods."
Mary, den yngste.
"Og Anne, født den 9. august 1787."
Og mig, det mellemste barn,
tornen i hans øje.
En skam, vi ikke kunne skrive noget pænt om dig, Anne.
-Tak, fordi I prøvede. -Velbekomme.
Jeg ville udelade dig, men folk ville måske tro, du var død.
-Inkassatorer. -Far.
Det eneste, min far elsker mere end sig selv, er at bruge penge.
De måtte slippe op en dag.
-Far… -Far er fallit, prinsesse.
Festen er forbi.
Så, så, Sir Walter.
Mange mennesker står i gæld på et tidspunkt i deres liv.
Du er nødt til at spare. Du har intet valg.
Jeg har lavet en økonomisk plan. Nedskæringerne er understregede.
Mød min mors bedste ven og uforfærdede sandhedstaler.
Lady Russell påtog sig at give mig råd om alle emner.
Altid indsigtsfuld og hjælpsom.
Med én bemærkelsesværdig undtagelse.
Nogle har hverken tag over hovedet eller mad.
Sæt det lidt i perspektiv.
Hr. Shepherd,
havde jeg interessere i perspektiv ved at tænke på de fattige,
ville jeg spørge til din barberregning.
Bed mig ikke om at se anderledes på tingene.
Se tingene på min måde, og lav dem om.
Måske skal vi bare stoppe med velgørenhed.
Giver vi til det?
Jane ville skamme sig.
Hun bad mig beskytte sine døtre fra deres fars umådeholdenhed,
og jeg har fejlet. Din arrogance vil drive dig til konkurs.
Fader,
et ægte godt ry kommer med ærlighed, integritet, medfølelse,
at tage ansvar for andres velfærd.
Anne, vi taler om noget vigtigt. Følg nu lidt med.
Hvorfor ikke bo mindre og flytte til et billigere sted?
Bath er skøn.
Og kurbadene der vil gøre underværker for din hud.
Hvad så med Kellynch Hall?
Forleden mødte jeg en rig søofficer,
der ville betale en anselig leje for et hus som Kellynch.
En mand af flåden skal ikke bo i mit hus.
-De er alle grimme. -Admiral Croft er ganske flot.
Admiral? Hvilken ret har den britiske flåde
til utilbørligt at udmærke personer af ukendt slægt?
Kun Gud har ret til at skænke rang.
Hvad nytter en titel, hvis den skal optjenes?
Hvad nytter noget, hvis det skal optjenes?
Admiral Croft er en nydelig mand.
Hans kone fortalte mig om en bror, der boede blandt os for nogle år siden.
Han var også søofficer.
Hvad hed han nu? Wellington?
Weathers? Winslow?
Mener du Wentworth?
-Wentworth? Ja. -Anne, kæreste.
Jeg kan knap huske ham, du nævner der.
-Tror du, min hud ville have godt af Bath? -Ja.
Ja.
Min kæreste, det er syv år siden.
Otte.
Du kan umuligt stadig have føl…
Det har jeg.
Frederick Wentworth var den eneste, med undtagelse af dig og min mor,
der nogensinde så mig rigtigt.
Og forstod mig.
Og elskede mig.
-Og den eneste, jeg ville… -Udveksle visitkort med?
Godt sagt.
Du løj, da du sagde, tiden ville fjerne min smerte.
Du er vred på mig.
Jeg er vred på mig selv.
For at lade mig overbevise.
For ikke at se det, jeg ser så tydeligt nu.
At jeg havde været langt lykkeligere, hvis jeg havde beholdt ham,
end ved at slå op med ham.
Ægteskab er en transaktion for kvinder. Vores grundlæggende sikkerhed er på spil.
Jeg kunne ikke lade dig hengive dig til en mand uden rang, formue,
kun hans egne gode ord om sig selv.
Det var det, jeg kunne lide.
Desuden var al hans selvtillid berettiget. Han er rig nu.
Og kaptajn.
Hvorfor har han så ikke givet lyd?
Fordi…
…jeg knuste hans hjerte.
Og han vidste hvorfor.
Jeg troede, jeg beskyttede dig. Jeg tog fejl. Det ser jeg nu.
Det er jeg ked af.
Du finder den, der tilkommer dig.
Ham, der elsker dig nok til at kæmpe for dig.
Jeg beundrer, hvor stærkt du føler,
men på et tidspunkt må du komme videre.
Jeg er bange for, at skibet Wentworth er sejlet,
så jeg siger dette af kærlighed: opgiv alt håb.
Han har ikke skrevet til mig.
Men det vidste jeg, han ikke ville gøre.
Han ville aldrig tigge om noget.
Han kæmpede ikke for mig,
for han kunne ikke værdsætte en tvungen kærlighed.
Han har nok lagt det hele bag sig.
Jeg, derimod,
har holdt fast i det i al sin smerte.
Den første seddel gav han mig.
Den sangliste, han lavede.
KÆRLIGHEDSSANGE
En lok af hans hår.
Og en fra hans hest, Sampson, som jeg knap kendte.
Og denne koklokke,
hvis triste, tomme klang indfanger min melankoli bedst.
Otte års melankoli.
Han har været overalt.
Og flåden elsker ham.
"Frederick Wentworth tjener godt på Laconia."
"Frederick Wentworth redder en strandet hval,
mens tilskuerne græder."
Og dog ingen forlydender om ægteskab.
Intet tyder på,
at han siden har været knyttet til en anden.
Med andre ord…
…håbet er lysegrønt.
Nu, hvor vi flytter, må jeg overveje min Bath-personlighed.
Bath-Elizabeth bør være mindre sofistikeret end London-Elizabeth,
men ikke så frisindet som land-Elizabeth.
Penelope, hvad synes du?
Tager du med familien Elliot nordpå?
Jeg kunne ikke drømme om at trænge mig på.
Du drømmer ikke om andet.
Heldigvis kunne jeg ikke drømme om at rejse uden dig.
Fru Penelope Clay, enke, selvom hun aldrig taler om det.
Han var et lig, da de mødtes, så måske bemærkede hun det ikke.
Lady Russell frygter, at fru Clay er ude efter min far,
men jeg tror ikke, hun er hans type.
Kan I forestille jer, at min far gifter sig nedad?
Kom, hvis din far kan undvære dig.
Hr. Shepherd, tror du, du kan undvære Penelope?
Gode, hæderlige, fortræffelige Sir Walter.
Du er alt for gavmild.
Vi har brug for dit selskab
for at råde bod på de jævne ansigter, vi må udholde i Bath.
Sir Walter, ikke alle er skabt til skønhed.
Din skønhed vil skinne dobbelt så klart blandt dem.
Hvis du er en femmer i London, er du en tier i Bath. Tænk bare,
du og Elizabeth vil være 13'ere der.
Du er mindst en sekser, Anne.
Anne kommer ikke med i første omgang.
Hvad?
Jeg fik et brev fra Mary i dag.
Hun er syg igen og har brug for dig på Uppercross.
Jeg ved, du knap kan tolerere hende.
Men det er bedre, end hvad nogen anden formår,
så du er det oplagte valg.
Fantastisk.
Gem de fine lagner væk, før admiralen ankommer.
Tror du, de stjæler dem?
Jeg kan ikke lide deres hud på lagnerne.
Det bringer måske held.
Gem regnskaberne. Ingen skal stjæle min identitet.
Jeg tror ikke, nogen vil have din kredit.
Og mind dem på en blid måde om aldrig at nærme sig min rosenhave.
Ja, tak. Og buskadserne.
Jeg kan ikke lide tanken om, at mine buskadser nydes af andre.
Brug de kradsende lagner, hold jer fra haven, kig ikke på buskene.
Andre gæstfriheder?
Det var alt. Men sørg for, at alle rum er helt rene, før de ankommer.
Jeg vil ikke have rygter om støv.
Det er endnu mere utroligt, end vi fik at vide.
Bare rolig, vi bliver gode lejere.
Rejser du altid med din mand?
Ja. Det kan ingen holde mig fra.
Jeg har krydset Atlanterhavet fire gange og en gang til Østindien og tilbage igen.
Cork, Lissabon, Gibraltar.
Mine lykkeligste stunder er fra et skib.
Du er meget heldig.
Du får se, når du bliver forelsket.
Fru Crofts lillebror er ungkarl.
Han er kaptajn i flåden. Ret succesfuld.
Edward, lad være.
En kvinde uden mand er ikke et problem, der skal løses.
-Jeg kendte din bror. -Gjorde du?
Hvor vidunderligt.
Vi kan spise sammen, når han kommer.
Kommer?
-Hans skib er i havn. -Han er her om to dage.
Disse haver er så smukke.
Gad vide, hvad han tænker om at mødes.
Ville han se mig, behøvede han ikke vente.
Han er sikkert stadig vred.
Hvad, hvis jeg tog fejl?
Hvad, hvis han har længtes efter mig dag og nat i alle disse år?
Værsgo.
Kan nogen hjælpe mig?
Hellere Mary end Elizabeth,
fordi hun er en komplet narcissistisk.
Så at tale med hende kræver meget lidt energi
og kan være virkelig sjovt.
Engang talte jeg udelukkende på italiensk i hele 24 timer.
Hun bemærkede det først, da jeg bad om sale.
Hun er så opslugt af sin lidelse,
at hun først bemærker mig, hvis jeg rømmer mig.
Se bare. Først klager hun over en lidelse, der har bragt hende på dødens rand.
Dernæst skoser hun sin mand for ikke at passe på hende.
Og så angriber hun sine svigerforældre,
som er respektløse og må foragte hende i det skjulte.
Jeg er så lettet over, du er her. Det må være en slags sygdom.
Jeg kan ikke bevæge mig. Jeg er på dødens rand.
Charles er ude at skyde, ikke ét medfølende ord.
Mine svigerforældre sendte mig en skøn buket. Er det ikke sødt?
De rådner bare, og jeg får det værre, end hvis de intet havde sendt.
Hvor uvenligt er det at minde en døende om forrådnelse?
De hader mig.
Børnene er nogle uhyrer, huset er utæt,
og alle er ligeglade med teatret nu til dags.
Præcis, Anne.
Anne!
Mød mine svigerinder,
Henrietta og Louisa Musgrove.
De er smukke på alle måder.
-Anne! -Piger!
Vi blev så glade, da Mary sagde, du kom.
Vi har været fjantede hele ugen. Lov at bruge hvert eneste sekund med os.
Når du ikke tager dig af din søster.
-Hvordan går det? -Du har ikke engang spurgt.
-Det gjorde jeg nu. -Døden nær. Mine organer nedbrydes.
Ligesom i går.
Heldigt, at hendes person er frisk, selvom hendes organer rådner.
Spis med os hver aften, spil for os,
for vi vil kun danse, synge og grine.
Marie Antoinette!
Hvor vover I at sige mit navn, frække undersåtter!
Pas på, damer vil ikke overfaldes.
Jeres mor har hovedpine.
Du ved ikke, hvor de har været!
Vi er sultne, Marie Antoinette.
-Lad dem spise kage! -Først efter maden.
Der kommer gæster, admiral Croft og hans kone.
Og hendes bror, Frederick.
Han ankom i morges. En galant kaptajn!
Han omdirigerede engang en hel flotille for at redde en strandet hval.
Jeg anede ikke, du var til hvaler.
-Har du mødt kaptajn Wentworth? -I forbifarten for længe siden.
-Passer det, at han er forrygende flot? -Han har et venligt ansigt, ja.
Passer det, at han lytter, når kvinder taler?
Han lytter.
Han lytter med hele kroppen.
Det er opildnende.
Så lyder han som den rette mand for dig.
-Du må forfølge ham. -Louisa…
Nej. Jeg har besluttet mig, Anne.
Du skal ikke sætte dit lys under en skæppe.
Du er sød, men jeg er ikke interesseret i
at få instruktioner om, hvor jeg skal sætte mit lys.
Eller min skæppe.
Sig mig, hvorfor er du ikke gift?
Jeg venter på forelskelsen.
Du skal gøre følgende. Til middag sidder du ved siden af ham.
Jeg sidder ved siden af ham.
Lad som om du ikke ved noget om noget.
Mænd kan lide at forklare ting.
Sig, du aldrig har brugt bestik, og bed ham lære dig det.
Er det kurmageri nu om dage?
Når han begynder at virke interesseret, skal du ikke svare på noget, han siger.
Som om du er et spøgelse.
Så har du ham.
Så bare være mig selv.
Vent med det til i hvert fald andet år af ægteskabet.
Det er ikke et ilde råd.
-Mary! -Charles, hvad skete der?
Hjælp. Han har slået armen.
-Hvad lavede han? -Han faldt fra et træ.
Den ene aften, interessante folk kommer på besøg!
Han faldt ikke med vilje.
Nogen må blive hos ham.
Du får blommekage med.
Så det er moderen, der må blive.
Jeg bragte disse mennesker til verden og må misse middage på grund af dem.
Jeg er altid så uheldig.
Mænd slipper altid ud af alskens ubehageligheder.
Mary, kæreste, han har slået sig.
Og du er ikke helt på toppen.
Nej, det er gået helt væk.
Familien Croft kommer nok igen.
Jeg hader mit liv.
Hvis det generer dig, bliver jeg.
Det siger sig selv. Jeg bliver ikke væk alene.
Ville det ikke være hårdt at undvære Charles, når han har ondt?
Nej, Louisa.
Forstå det nu.
Sagen er, at jeg er meget empatisk.
Jeg er mindst rustet til at være der, når de lider, fordi jeg føler det så dybt.
Det er bedre for mig at være væk.
Livet er lettere for folk som Anne, der er mindre følsomme.
Skal jeg blive alene, mens du er til middagen?
Det er venligt. Jeg tager blommekage med til dig.
Og måske en brødskorpe og noget vælling?
Bare rolig, jeg taler dig op.
Jeg tegner så smukt et billede, at han er klar til at fri i morgen tidlig.
Hvis bare vi kunne snakke.
Frederick!
Av.
Perfekt.
Tak for i går aftes, Anne.
Du ville have syntes om kaptajn Wentworth.
Den her marmelade er for vandet. Jeg vil helst ikke have vandet syltetøj.
Jeg vil være kaptajn.
Under ingen omstændigheder. Min nevø skal ikke være sømand.
Ved du ikke, de skal have fjollede hatte på?
Jeg kan ikke udholde latter før middag.
Og ifølge reglerne skal man anlægge et fjollet overskæg.
Nej.
Wentworth har ikke overskæg, men han er imponerende.
Flot, intelligent, rig.
Gør det igen.
Se mig, jeg er kaptajn Wentworth, og jeg er meget imponerende.
Jeg er rig og smuk, og alle elsker mig.
Og jeg er sømand.
Kaptajn, mød Marys søster, Anne.
-Vi har faktisk mødt hinanden. -Ja.
Før jeg var rig.
Ikke før jeg var flot.
Du ser gammel ud.
-Det mente jeg ikke. -Hvad mente du så?
Ældre end du så ud engang.
Dit ansigt er modnet.
Af et liv med mening.
-Og mit mangler mening? -Hvordan skulle jeg vide det?
Dit hår er stadig intakt.
Dit hår er også
passende tilbørligt.
-Tak. -Så I to har altså virkelig mødt hinanden.
-Flygtigt. -Og dog mindeværdigt i dets flygtighed.
Skal vi gå?
-Det skal vi. -Ja.
-Hvad? -Du har stadig syltetøj i ansigtet.
UPPERCROSS HOVEDHUSET
Jeg sagde jo, han kom tilbage, Anne. Sæt dig dog ved siden af ham.
Louisa.
Kom herhen.
Tak.
Kaptajn Wentworth, jeg holder dig ved min side.
Javist.
Louisa.
Hvor perfekt.
-Jeg sidder ved siden af dig. -Her.
Mange tak.
Lys under skæppe, tjek.
-I håndtaget. -I håndtaget?
Sikken opgradering.
Fra hvad?
Fra den, der ikke ville sidde ved siden af mig.
Sig mig, har du samme problem med skeer?
Tak.
Mange tak.
Jeg nyder det. Det er lækkert.
Kaptajn Wentworth fortalte mig, han næsten døde til søs.
Hvorfor valgte du så risikabelt et erhverv?
Da jeg sejlede ud, havde jeg brug for distraktion.
Dertil var den konstante dødstrussel nyttig.
Jeg var så fortvivlet, at jeg i øjeblikke næsten ønskede det.
Tør man at spørge om kilden til en sådan desperation?
En kvinde.
Hendes tab.
Men nu har jeg fået spænding nok.
Jeg længes efter kedsomhed for at komme til mig selv.
Mener du dermed en kone?
Moder.
Jeg mener folk og ting, jeg kan være stille med, ja.
-Hvem er bedre til det end en kone? -Moder.
-Er du på udkig efter en kone? -Fader.
Nej, I afslørede mig.
Her er jeg, på land, på jagt efter et parti.
Lidt venlighed, et stærkt sind,
et par roser til flåden, og jeg er solgt.
Alle imellem 18 og 80 kan få mig uden videre. Næsten alle.
Charles ville giftes med mig først.
Hvad sagde du?
Jeg taler om ægteskab.
Husker I, at Charles ville giftes med mig, før han ægtede Charles?
Jeg mener Mary.
Undskyld, Charles,
før hun blev gift…
Undskyld, før han, selvfølgelig,
kom til fornuft og giftede sig med Mary.
Skal vi forstå,
at din svoger engang foretrak dig frem for din søster?
-Det passer, ja. -Det gør det.
Ja, det er rigtigt. Så, så.
Wentworth er ikke særlig galant.
Han sagde, han knap genkendte dig.
Bare rolig, jeg støttede dig.
Jeg sagde, dit øje var lukket af betændelse i en uge,
og vi kaldte dig Sortskæg.
Det er nok ikke rigtig støtte, men mere bare at sige noget.
Ja, det var vel mere det.
Mere, Anne. Spil for os, maestro.
Han var så fjern i går aftes.
Jeg foretrækker åben fjendtlighed.
Hans kolde høflighed og ceremonielle ynde er det værste.
"Undskyld mig, frøken Elliot, er dette Deres stol?"
Elsk mig, din idiot!
Elsk mig eller dræb mig nu. Jeg kan ikke holde det ud!
Lady Macbeth. Tredje akt, scene fire.
Hun køber den.
Okay.
Hvordan har du det?
Jeg er stadig svimmel af at se Wentworth dreje Louisa rundt.
Så meget han kunne med dine triste sange.
"Für Elise" er en god dansesang
for dem, der er sofistikerede nok til at udforske utraditionelle bevægelser.
Hvordan ville du danse til Beethoven?
Alene på mit værelse med en flaske vin.
Frederick frier til Louisa.
Så bliver de gift, og Louisa vil være lykkelig for evigt.
Hvorfor tror alle, at kvinder blot ønsker at blive valgt af en attråværdig ungkarl?
Fordi ægteskab er den største velsignelse, livet kan tilbyde.
Hvor er dine børn?
Aner det ikke.
Når man er ung, fortæller ingen en, at livet går videre.
Uanset om man godkender udviklingen eller ej.
Og til sidst tænker man: "Hvordan endte jeg her?"
For et øjeblik siden slog mit og Wentworths hjerter i perfekt takt.
Nu er vi fremmede.
Værre end fremmede.
Vi er ekser.
Tante Anne.
-Hvor er du? -Kom og leg.
Marie Antoinette, folket vil ikke have dig.
De vil ikke have en dronning længere.
Hvor vover I at tale til mig på den måde? I er mine undersåtter.
Slemme dronning!
Slemme dronning? Slemme undersåt!
-Hvad var ordene igen? -Vive la révolution.
Vive la revolution!
Det er min krone.
Hvor vover I at tage min krone?
I fik mig!
-Det er nok! -Slemme dronning!
Ubesindigt. Drengen kunne have slået sig.
Du har ret. Undskyld. Vi lod os rive med.
-Gem det til Robespierre. -Frederick!
Jeg gør mit bedste.
Dit bedste? Ved hvad?
Ved dig og mig. Jeg vil ikke have, at du er vred.
Hvad skal jeg så være?
Jeg er for sød, det er mit problem.
Jeg giver al min opmærksomhed til andre og lider for det.
Hvor langt væk er Colosseum?
Ja.
Hvordan prioriterer jeg selvpleje, når alle kæmper om min opmærksomhed?
En cappuccino, tak!
Jeg har indset,
at jeg først skal forelske mig i mig selv, og så kan jeg elske dem omkring mig.
Og det er alt.
Hvor meget koster pindsvinet i vinduet?
Hvad er der bag mig?
Stromboli?
Prøver I at tage et sted hen og holde det hemmeligt?
Vi går en tur, Mary.
-En lang tur. -Gennem skoven.
-Du hader naturen. -Du hader bevægelse.
Vi bar dig hjem sidst.
Tror I, jeg ikke vil, fordi jeg hader det?
Skønt.
Der er kryb overalt.
Anne, der er noget, jeg vil spørge dig om,
men jeg skammer mig.
Hvad er det?
Kan du huske, da kaptajn Wentworth kom, og jeg bad dig om at jagte ham?
Ja.
Det var, før jeg kendte ham.
Jeg håbede virkelig, at I to ville være et match.
Ikke at du virker interesseret.
-Gør jeg ikke? -Du ænser ham knap nok.
-Og nu vil du have ham selv? -Han er det hele.
Du virker overrasket.
Det er jeg vel. Jeg troede…
Jeg ved ikke, hvad han føler, men jeg er ved at forelske mig.
Jeg har tænkt på, hvis vores roller blev byttet rundt.
Jeg ville være såret, måske jaloux,
men enhver sorg hos mig selv ville overskygges totalt
af glæden ved at se dig glad.
Du prøver virkelig hårdt.
Virker det?
Hvorfor har du brug for min tilladelse, hvis jeg knap ænser ham.
På grund af måden, du knap ænser ham på.
Jeg kan se, I er mere end to personer, der bare har mødt hinanden.
Det, du ser, er fortiden.
Jeg tror, den mand kan være min fremtid.
Og en fregat er større end en kanonbåd, ikke?
-Nogen har studeret. -Meget godt.
En kanonbåd er besat af omkring 130 mand, mens en fregat kan bære 140 til 200.
Afhængigt af, om det er femte eller sjette rang.
"Nu stikker maj, med alle sine smilende rækker af skønhed…"
Ikke mere poesi. Du ved, jeg hader metaforer.
Undskyld, Mary, det havde jeg glemt.
Mit hukommelse er som en si.
Hvilket er en sammenligning, ikke en metafor.
Fint. Min hukommelse er en si.
Bare stop med at bruge ord fantasifuldt. Jeg kan ikke holde det ud.
Vi kan aflægge Harry Hayter et visit. Måske vil han fri til mig,
ikke at jeg ville lede os i denne retning.
Nej. Jeg går ikke ind i Hayter-huset. Jeg får sikkert en sygdom af det.
-Vær ikke latterlig. -Er det latterligt at passe på helbredet?
Husholdninger med færre end fem ansatte er uhygiejniske.
Døm os ikke på vores ringe relationer. Sådanne forbindelser er ubehagelige.
Du misbilliger ham til din svigerinde, fordi han ikke er rig nok?
Det er forfærdeligt, ikke?
Skal vi?
Det er den Elliot-stolthed. Den er afskyelig.
Ser man Sir Walter, skulle man tro, baronet er lige under konge.
Gad vide, hvordan den søde Anne kom ud af det.
Gid Charles havde giftet sig med hende. Er du ikke enig?
-Lad hende ikke narre dig. -Hvad mener du?
Anne er lige så stolt som resten. Det tager bare en anden form.
Jeg forstår det ikke.
Næste gang du ser frøken Elliot i udkanten af en social situation,
så overvej, om hun placerer sig der for bedre at kunne dømme alle.
Hårdt.
Anne Elliot er venligheden selv. Du kender hende ikke som jeg.
Det er dig, der er venligheden selv, Louisa,
og derfor tror du altid det bedste om andre.
Det sandeste bevis på et ringe vid
er at lade sig overbevise væk fra sin overbevisning.
Hvilken overbevisning?
Du må ikke tale ondt om Anne. Hun er mig for kær.
Jeg vil ikke vide, hvad der skete mellem jer.
Jeg ser det bedste i hende, og jeg beder dig lede efter det.
Tilgiv mig. Jeg har været for barsk.
Tak for at irettesætte mig.
Vil du lære mig at aflæse en sekstant?
-Så hurtigt? -Jeg er fri i aften.
Skal vi vandre lidt?
Intet værre end at tro, livet er ødelagt
og så indse, at man har meget, meget længere at falde.
Som jeg sagde.
Hvor dejligt at se dig.
-Hun er såret. -Skal jeg spørge hende?
Anne, må vi tilbyde dig et lift hjem?
-Tak. Jeg klarer mig. -Anne, du har tydeligvis slået din fod.
Der er kun en ti minutters omvej. Vær nu sød.
I er så venlig. Og jeg nyder den friske luft.
Skal du være så stolt?
Lad dette være nemt.
James.
Kom her.
Jeg har brug for en tjeneste. Kan du hjælpe?
Du skal kramme mig så hårdt, at jeg ikke kan mærke min krop længere.
Tror du, du kan gøre det?
James, det er spisetid.
Anne.
Anne, vi skal til Lyme. I morgen.
Det er besluttet. Vi overnatter ved havet.
Til Lyme? Hvorfor?
Kaptajn Wentworth vil have, vi møder hans flådevenner.
-Jeg er ikke helt klar til en tur. -Hvad?
Anne, vi skal til Lyme i morgen.
Jeg har brug for et døgn væk fra rædslerne.
Nej, vent.
Mary, jeg er ikke…
Du vil altid ødelægge mit sjov. Jeg har brug for ferie,
og du skal med, så vi kan tale, når de andre ikke føler sig forpligtede.
Chokerende selvbevidst.
Kaptajn, Anne Elliot.
Anne Elliot.
Kaptajn Harville.
En fornøjelse at møde dig.
Hav mig undskyld.
Du er vild med poesi. Eller er det blot et rygte?
Du kender mere til mig, end jeg kan være tilpas med.
Tilgiv mig, jeg udtænker bare et komplot.
-Kan du se vores ven? -Ja.
Kaptajn Benwick.
Kaptajn Benwick har også anselig smag i læsning.
Men han er nedsunket i bedrøvelse.
Vil du mon tale med ham et øjeblik?
Jeg kan bygge et hus af drivtømmer, men spørg mig ikke om grækerne.
Hvad er årsagen til hans sorg?
Hjem fra Troja til en anden mand i hans seng?
Undskyld, Agamemnon-joke.
Han var forlovet med min søster Fanny.
De var meget forelskede.
Og hun døde, mens han var til søs, lige før de skulle giftes.
Det gør mig så ondt.
Universet har altid en plan.
-Vil du? Tale med ham. -Hjertens gerne.
Men jeg tror ikke, jeg er den budbringer, universet påtænker.
Det tager aldrig fejl.
Alt, hvad der er meningen for en, er at finde en.
Det lover jeg.
Og overbevis Wentworth om, at han ikke bør ignorere flåden længere.
Jeg hader at se et spildt talent.
-Gid jeg kunne. -I aften til middag?
-Drik ham fuld, jeg smugler ham om bord. -Spørg Louisa.
Jeg spørger dig.
Skal vi gå?
Du er ikke fristet til at tage et dyp?
Tak. Lover du det?
Kom nu, Mary.
Wentworth nægtede at indrømme, at han tog fejl af koordinaterne.
Kaptajn Wentworth er meget stædig.
I den grad. Han kunne blive admiral en dag,
tjene kronen og alt, hvad den holder af,
men han vil hellere fise rundt på land resten af livet.
Lad manden fise, hvor han vil.
Jeg vil gerne have en familie en dag.
En sømands kone betaler dyrt for den vej, han har valgt.
Det er et lille gebyr.
Konstant bekymring. Det vil jeg ikke tilbyde nogen.
Det er latterligt. Intet liv er uden bekymring.
Harville har ret.
Anne.
Din fremtidige kone kan klare sine egne følelser.
Bestem ikke, hvilke bekymringer hun kan og ikke kan udholde.
Hvem ved?
Måske udlever hun endda sine egne eventyr derhjemme.
-Hvem vil have mere vin? -Ja.
-Ja. Okay, godt. -Ja.
Lord Byron.
"Hun var mit livs fejlfrie lys."
"Der sluktes de stråler, der bryder min nat."
Ja, han har fået mig gennem en selvmedlidende nat eller to.
Jeg tænker ofte, det er poesiens store ulykke,
at den sjældent nydes sikkert af dem, der kan nyde den fuldstændig.
Kun folk, der kender tab,
kan sætte pris på Byron.
Men de burde smage sparsomt på ham.
Ellers ender de dybere i deres sorg.
Hvad skal de så gøre?
Det har jeg prøvet at finde ud af i otte år.
Jeg kan kun sige, hvad jeg dagligt siger til mig selv.
Du er ung. Du ved ikke, hvad fremtiden har i vente.
Du vil komme dig, og du vil blive glad igen.
-Måske har du ret. -Det har jeg.
Tak, frk. Elliot.
Jeg siger bare, lavere rang beskattes uforholdsmæssigt.
Hvorfor ikke overveje en mere rimelig…?
-Hvem er det? -Undskyld mig.
Jeg står vist i vejen.
Måske kan du ændre på det.
Måske.
Hej.
Kan jeg hjælpe dig?
I betragtning af, hvad jeg vil have hjælp med, nok ikke.
Hej.
Jeg er ked af det i morges.
-Hvad skete der i morges? -Den uhøflige herre, vi mødte.
Jeg er ikke din bror. Du behøver ikke beskyttelse.
Du har altid forsvaret dig selv.
Du behøver ikke at undskylde.
Hensigten var god.
Vi har ikke haft mulighed for at snakke.
Jeg har levet med tusind forestillinger om dig gennem årene.
Nogle at rase ud mod.
Nogle at elske.
I lige måde.
Jeg vidste ikke, om vi ville ses igen. Eller om du vidste, hvor meget du betød.
Det har jeg altid vidst.
Der er ingen som dig.
Og jeg vil have dig i mit liv, uanset hvilken form det tager.
Glem fortiden og…
Det, jeg prøver at sige, er…
Jeg…
Jeg vil gerne være venner.
Jeg tænkte det samme.
I morges så jeg så tydeligt det fængsel,
min vrede havde skabt.
Jeg håber virkelig, du finder kærligheden, hvor du gerne vil. Og jeg takker dig
af hele mit hjerte for dit tilbud om venskab.
Tak.
Selv tak.
Godt.
Fortræffeligt.
God snak.
Jeg håber virkelig, du vil overveje at søge admiralsposten.
Alle roser dit geni.
De underdriver det sikkert.
De ved ikke, hvem jeg er, eller hvad der ville gøre mig glad.
Det gør jeg.
Jeg kender dig.
Og jeg ved, du vil have et liv med formål.
Og jeg ved, du ville være genial.
-Vil du høre en hemmelighed? -Altid.
I mine mest dystre øjeblikke til havs,
hvor jeg følte mig helt fortabt og forvirret
og utilstrækkelig,
spurgte jeg mig selv:
"Hvad ville Anne gøre?"
Sådan kunne jeg fortsætte.
Ved at spille dig.
-Du lyver. -Jeg taler sandt.
Du er altid bedst i nødsituationer.
Du imødeser andres behov.
Ligefrem og fokuseret, rolig og betænksom.
Med mere intelligens, end hvad godt er.
Du er enestående. Det gør mig vred, at verden nægter dig et offentligt hverv.
Du ville blive en stor admiral.
Tak.
Gå ikke for langt ud. Der er tidevand og deslige.
Undskyld. Nu forsøger jeg igen at beskytte dig.
Det var alt.
Nu er vi værre end ekser.
Vi er venner.
Nu står du i vejen.
-Undskyld mig. -Før du går,
så tillad mig en introduktion.
Eller venter din livvagt på at afvise mig igen?
Han er min ven,
og jeg tror, han misforstod dine intentioner.
Mine intentioner blev opfattet så ganske præcist.
Du skulle bemærke mig.
Frøken?
Frøken.
Simpelt. Jeg kan lide det.
Ser jeg dig igen?
Det må vi lade forsynet afgøre.
Det betyder, jeg ikke har besluttet mig.
-Hvad? -Hvad er der, Anne?
Manden, vi passerede i går.
Undskyld, kan du sige mig navnet på den herre, der lige er gået?
Det er hr. William Walter Elliot, på sin vej til Bath.
Selvfølgelig kører han, når jeg kigger.
-En fætter? -Ikke bare en fætter.
Vores fars arving. Vi bør skrive til far med det samme.
De nyheder ville ikke være kærkomne.
Han bliver rasende.
-Hvad skete der? -Min far og hr. Elliot er ikke på talefod.
-Jeg elsker familiesladder. -Fortæl os det.
Han vil arve baronetsrangen og godset.
Far ville, at han tog Elizabeth til ægte for at holde titlen i familien.
Men han afviste hende.
Han giftede sig med en ukendt amerikansk kvinde.
Far kastede med et fad, da han hørte det.
-Bar hr. Elliot ikke sørgedragt? -Hans kone er død.
Du må hade ham for den forlegenhed, han har forårsaget familien.
Det er hans mest vindende kvalitet.
Han er heldig at have mødt Louisa.
Har han talt med dig om sine følelser?
Nej, men det har hun.
Den er stejl. Forsigtig.
Tak.
Vær forsigtig.
Grib mig, kaptajn.
Du godeste.
Det var din opvarmning. En gang til.
Nej, Louisa, det er nok.
Jeg hopper, så grib mig eller lad være.
-Louisa! -Nej, nej.
Nej. Flyt hende ikke. Louisa?
Kan du høre mig? Vi har brug for en læge.
Jeg henter en.
En, der kender byen. Benwick, skaf en læge.
-Skynd dig! -Louisa.
-Anne, hvad kan jeg gøre? -Bare vær tålmodig.
Hun trækker stadig vejret. Det er okay, hun trækker vejret.
Hun har fået en slem hjernerystelse.
Folk er kommet sig over værre skader.
Der er grund til at håbe.
-Lad hende hvile nu. -Ja.
-Kan hun blive her? -Selvfølgelig.
Vi vil ikke trænge os på længere.
Hun bliver, så længe hun har behov.
Kan man sove på gulvet, kan man blive her.
Anne bør blive og hjælpe dem, fru Harville.
Ingen så dygtig og perfekt som Anne.
-Du bliver, ikke sandt? -Selvfølgelig.
Jeg kan ikke tage afsted, før hun vågner.
-Jeg lader familien Musgrove det vide. -Tak.
Vil du ledsage Mary og Henrietta?
Ledsage mig?
Børnene, Mary.
De kan ikke bo hos mine forældre i nat. De brændte næsten huset ned sidste gang.
Hvorfor bør Anne blive? Anne betyder intet for Louisa.
Åh, Mary.
Det var min opfattelse, du var allergisk over for hjem med færre end fem tjenere.
Frygter du ikke at blive syg?
Jeg går ikke. God rejse, Anne.
Det er ikke din skyld. Du sagde, hun ikke skulle springe.
Med ord, ja.
-Men på andre måder… -Andre måder?
Jeg fik hende til at tro, at jeg var rede til at gribe hende.
Jeg vidste, hun var forgabt.
Og gjorde intet for at afskrække.
Det førte til dette.
Hvis det ikke var sket, så tænk, hvordan vores liv kunne have været.
Nu er jeg ansvarlig for hende.
-Hvordan siger jeg det til forældrene? -Roligt.
Vær direkte.
Tilbyd de ydelser, de måtte kræve af dig.
Held og lykke.
Hvad gør du nu?
Jeg skal til Bath.
Tak.
For alt.
Hvordan er det,
at livet kan forblive statisk,
nærmest stædigt modstandsdygtig over for forandringer i årevis, og så
uden varsel blive oversvømmet med så meget nyt
i løbet af blot et par uger?
Det er umuligt at huske livet før vandmasserne.
Den stakkels pige. Hvordan har hendes forældre det?
De er i chok, men prøver at bevare håbet.
Det er de eneste, de kan gøre.
Hvor er de?
-Hvor er de? -Det er fint, vi har ikke brug for dem.
Det skulle være perfekt for dig.
Vær nu ikke fjollet, jeg er glad for at være her med dig.
Nej. Det er ikke en picnic uden makroner.
Henry var gået agurk, hvis de havde glemt at pakke desserten.
Heldigvis bryder jeg mig ikke om makroner. Og jeg er ikke Henry.
Nej.
Det er ingen.
Overvejer du nogensinde at bruge tid med en anden?
Flere mænd har tilbudt det.
Ved du, hvis selskab jeg nyder?
Mit eget.
Der er en grund til, enkemænd dør først, og ugifte kvinder lever længst.
Vi er godt selskab.
Men savner du nogensinde selskab?
Hvorfor tror du, jeg rejser i Europa så tit?
Lady Russell!
Jeg håber ikke, jeg har spist for meget. Der bliver festmiddag i aften.
-Vi skal møde den berømte hr. Elliot. -Hvorfor har han bedt far om hjælp nu?
Elizabeth mener selvfølgelig, det er hende, der motiverer ham
med al sin charme.
Hr. Elliot har intet at vinde fra min far.
Han er rigere og vil arve hans titel uanset hvad.
-Han er ude efter noget. -Hvorfor er du så mistænksom?
Fordi en, der er så attraktiv, må have et sigte.
-Hvad skjuler du for mig? -Jeg har set hr. Elliot.
Og han er attraktiv.
Meget attraktivt.
Har du mødt ham?
I Lyme, men ingen af os vidste, hvem vi mødte.
-Fornemmer jeg en gryende romance? -Det sker ikke.
-Fordi? -Fordi han er en tier.
Dem stoler jeg ikke på.
Her skal du af.
Er det hans måde at nedskære på?
Det er en start.
Tving mig ikke.
Fat mod, ma chérie.
Vi ses i aften.
-Anne! Jeg er så glad for at se dig. -Hvad mener du med det?
Hr. Elliot er på vej, og han skal se, hvordan jeg ser ud ved siden af dig.
-Godt at være hjemme. -Tænk engang.
Han har været forelsket i mig i ti år. Den stakkels mand. Hvor har han lidt.
Ja, i et ægteskab han flygtede fra dig for at sikre.
Det er skørt. Han må have troet sig under mit niveau.
Jeg kan ikke komme på en anden grund.
Jeg ved aldrig, om du fornærmer mig, men jeg er ligeglad med din mening.
Anne. Skal du have det tøj på? Hr. Elliot kan være her når som helst.
Det overrasker mig, du er tilgivende trods lidelsen, han har forvoldt.
Lidelsen?
Der var mange fornærmelser.
Han benægter dem pure.
-Far, han sagde dem direkte til dig. -Han benægtede dem meget kraftigt.
Det er ham.
Åbn døren, Anne. Og hæng ikke sådan.
Skynd dig.
Du godeste.
Tak.
Forsynet ser ud til at være med mig.
Jeg er din kusine, Anne.
Kusine? Interessant.
Det er et trin op fra forbipasserende, men et stykke fra "højt elskede".
Jeg arbejder gerne for mine titler.
Sikke heldig jeg er, både flirtende og flittig.
Glem ikke rig.
Heldigvis kan du minde os om det.
-Hvad i Guds navn foregår der? -Bare rolig, han øver sig bare på mig.
Skal vi gå?
Jeg kan forstå, at du har besøgt min søster ofte.
Hun er glad for opmærksomheden.
Det er rart at høre, at din søster er i stand til at glædes.
Men romance har ligget mig fjernt indtil i dag.
Hvis du ikke er kommet her for at fri…
Fru Clay, selvfølgelig.
Fru Clay?
For en måned siden hørte jeg, at min onkel var kommet til Bath
i selskab med en kvinde af ringe herkomst.
Mange mente, hun var ude efter hans hånd. Det ægteskab ville være en skandale.
Er du bekymret for min fars rygte?
Nej, overhovedet ikke.
Jeg bekymrer mig om, at han får en søn, og den søn vil berøve mig min titel
og min ejendom.
Og jeg vil blokere det med alle nødvendige midler.
Jeg er jo villig til at arbejde for mine titler.
Jeg er imponeret over din åbenhed.
Forfriskende, ikke?
Jeg er glad for at se dig. Jeg hørte om ulykken, da jeg forlod Lyme.
Hvordan går det?
Hun er stadig sengeliggende, men er kommet sig meget.
Jeg fik besked om det i morges.
Tak, fordi du spørger.
-Du må have lidt frygteligt. -Jeg led mindst.
Du har en blid sjæl. Du føler dybt for dem omkring dig.
Det var en prøvelse. Det gør mig ondt på dine vegne.
Tak.
Det var så godt.
-Du har min velsignelse. -Jeg ville ikke gøre noget uden den.
-Bravo!
Bravo. Nydeligt spillet, frøken.
Han vil afvæbne mig med oprigtighed.
Det virker ikke.
Endnu.
Det sker nok ikke.
Vel?
Av.
-Hvad? -Glæde.
Undskyld, jeg oplever glæde.
Enkefrue vicomtesse Dalrymple og hendes datter,
den ærværdige frøken Carteret, er i Bath.
Øver I jer på det her?
Vores kære kusiner!
Kusiner? Jeg elsker kusiner!
Udtrykket kusine anvendes mest præcist på de mennesker i ens stamtræ,
ikke dem i ens stamskov.
Familien Dalrymple aner ikke, at vi eksisterer.
Ved hjælp af få visuelle hjælpemidler
kunne vi sikkert forklare familieforbindelsen på tre kvarter.
-Hvorfor?
De er adelige. Alle vil gerne ses med dem.
Men hvad er fordelen ved det?
Anne, spil ikke tykhovedet.
Hurtigt! Find jeres fineste kjoler frem.
Vi skal snart berøre ægte storhed.
Nogle gange drømmer jeg,
at en blæksprutte suger sig fast i mit ansigt, og mens jeg kæmper med den,
opdager jeg, at mine hænder er fangarme, og at jeg ikke kan skubbe den væk.
Og så indser jeg selvfølgelig, at det er mig,
der er blæksprutten, og jeg
suger mig fast på mit eget
ansigt.
Ligesom i livet. Ofte er dem, vi opfatter som vores modstandere,
blot skyggeudgaver af os selv.
Godt sagt, hr. Elliot.
Måske bør du, næste gang du møder en blæksprutte, frøken Elliot,
omfavne ham i stedet for at løsrive dig.
Vikl de listige fangarme rundt om ham, og lad dig blive taget.
I dine drømme, hr. Elliot.
Og også i mine.
Det var på grund af at have spist ost
lidt for tæt på sengetid.
Det gik fantastisk.
Det vidste jeg, det ville.
Din charme er uimodståelig, selv for adelige.
Dine adelige relationer skuffer dig.
Den kvinde må ikke tage din far til ægte.
Sig mig.
Vil du hellere forhindre fru Clay i at tage min fars arm
end at tale med mig?
Min kære blæksprutte, det er ikke engang tæt på.
Ser du…
…du vokser på mig.
Nu er jeg mistænksom.
Fascinerende, ikke?
Skal alle være interessante?
Slet ikke. De kan være så kedelige, de vil,
så længe jeg ikke skal sidde med dem.
Og ham?
Han gav lidt lindring. Mere end forventet.
Han var fuld af lovord om dig forleden. Jeg tror, der er hengivenhed at spore.
Hr. Elliot kunne hengive sig til en kartoffel, hvis han ville.
Selvom Elizabeth er tilfreds med at bo hjemme for evigt,
vil det tappe dig for alt liv.
Jeg håber bare, du vil sige ja til hr. Elliot,
hvis han kommer med et tilbud.
Baseret på din omfattende viden om ham?
Jeg kender måske ikke ham, men jeg kender dig.
Han er ikke blot rig og velopdragen,
men jeg tror, du har fattet interessere for ham.
Ellers ville jeg aldrig anbefale det.
Jeg må indrømme, der er noget der.
Men jeg beder dig stole på, at jeg kan træffe mine egne beslutninger.
Jeg må stole på mit hjertes instruktioner.
Jeg har prøvet alternativet, og det tilgiver jeg aldrig mig selv.
Mig, mener du vist.
Jeg tænkte bare, under omstændighederne…
Omstændighederne?
Forlovelsen, selvfølgelig. Wentworth og Louisa.
Jeg troede, du vidste det.
Alle taler om Louisa og hendes kaptajn.
Min kære.
Hvad kan jeg gøre?
Jeg vil gerne være alene.
Jeg er her, når du vil have mig.
Jeg har altid forestillet mig, at jeg ville møde dette øjeblik
med ynde.
Jeg ville forbløffe mig selv og andre
med min stilfærdige værdighed.
Min evne til at udholde.
Statuer ville blive rejst i mit navn.
"Til minde om Anne Elliot,
der led kosmiske tab,
men alligevel lagde imponerende bånd på sig selv."
Anne.
Du er her.
Ja, det ser sådan ud.
Er du alene?
Jeg venter bare på en ven.
Javel.
Vi blev fanget i regnen. Han finder en vogn.
Han er charmerende.
-Det er jeg glad for. -Han får mig til at le.
Det er rart at le.
Du har endnu ikke hørt om forlovelsen.
Undskyld, hestene var umulige i regnen.
-Lad mig introducere… -Vi husker hinanden.
Det gør vi.
Det er kaptajn Wentworth.
Ja, din gode ven, kaptajn Wentworth.
Jeg er glad for nu at kunne undskylde min opførsel i Lyme.
Det skyldtes min forblindelse af dette
blændende væsen.
Kald mig ikke et væsen.
Denne blændende…
Kvinde?
-Hvorfor ikke væsen? -Vi taler om det senere.
Hvorfor tager I så lang tid?
Lige et øjeblik.
Der er en koncert i morgen. Vil du med?
-Jeg vil nødigt trænge mig på. -På hvad?
Så kommer du. Fremragende.
Et firkløver: dig, hende, skønsangen og mig.
Han er ganske original.
Endda unik.
Det er godt at se dig glad.
Tak.
Jeg håber, du er glad.
Anne, jeg tror, vi skal afsted.
Vi ses i morgen.
-Anne! Skynd dig! -Ind med dig.
Godaften.
Skal vi?
-Hvordan har Louisa det? -Hun er kommet sig.
Men heler stadig langsomt.
Det vil kræve tid og kærlighed.
Godt.
Jeg håber, vi kan ses, mens du er i Bath.
Jeg ved ikke, hvor længe jeg bliver.
Jeg har kæmper med et svært valgt. Jeg er blevet tilbudt job på et skib.
Hun sætter sejl mod Malta på lørdag, så jeg må beslutte mig hurtigt.
Det lyder spændende.
Det gør det.
Jeg elsker mit arbejde, men…
Undskyld, jeg afbryder, men jeg må stjæle min Anne et øjeblik.
Tænk sig, hun taler endda flyende italiensk.
-Vi skal have oversat programmet. -Et øjeblik.
Anne, brug dit italienske for vores kusiner.
Jeg håber, du når med til brylluppet.
Anne bliver knust, hvis du ikke er der.
Jeg ved, hvor vigtigt jeres venskab er.
Frederick!
Jeg havde håbet, vi kunne fortsætte vores samtale.
Jeg ved ikke, om det bliver muligt.
Jeg har besluttet mig. Jeg står til søs. Meget skal ordnes inden lørdag.
Undskyld, jeg afbryder igen.
Nej. Det er vist mig, der afbryder.
Nyd anden akt.
Det skal vi nok.
-Jeg ville ikke… -Lad mig venligst tale ud.
Du afbrød mig. Lad mig sige, hvad jeg tænker først.
Disse oprigtige følelser er nye for mig.
Jeg prøver at lære af dig.
Du er alt for god til mig, og jeg er bange.
Men jeg vil gerne gøre dig til min kone.
Intet ville gøre mig gladere.
Din kone?
Ja. Du behøver ikke svare nu.
Men tænk over det.
Kaptajnen havde ret.
Herren er i sandhed enestående.
Charles, skynd dig!
Mit ben sover. Massér det.
Hvad laver du her?
Jeg henter dig, selvfølgelig.
Kom til kroen med Charles og mig for at høre mig tale.
Vi er her på besøg.
Siden Louisas ulykke har livet virket skrøbeligt og flygtigt.
Jeg har indset, det er vigtigt med tid væk fra ens børn.
Og det er uretfærdigt, at du og Elizabeth går og fjaser
med hr. Elliot og vores kusiner
mens jeg ikke er blevet introduceret,
på trods af at være den dygtigste découpage-kunstner af os tre.
Åh, Anne, har du hørt det?
Louisa ægter en sømand,
og Henrietta den besmudsede kapellan Henry Hayter.
Mary, husk din liste.
Nå, ja.
Min læge mener, jeg kan drage nytte af taknemlighed.
Når noget slemt sker, skal jeg tænke på, hvad jeg er glad for.
At mine søstre er vildt forelskede og snart skal giftes?
Nej, det gør intet for mig.
Jeg er glad på begges vegne.
Jeg kommer på besøg senere.
Hvor skal du hen?
Jeg har planer.
Hvilke planer?
Ovenpå? Du har ingen venner, og alle dine relationer er her i huset.
Jeg hader at give min kone ret, men jeg må ikke vende tilbage uden dig.
Det bliver en Lyme-genforening.
Kaptajn Harville var glad for udsigten til at forny jeres bekendtskab.
Han henter Wentworth nu. Hvor uheldigt, du har andre planer.
WHITE HART GÆSTGIVERI
Anne.
Jeg har savnet dig.
Vi må give Wentworth en afsked, før han påmønstrer.
Bestemt. Et par drinks, et kortspil.
Men jeg forstår, Anne har andre planer.
-Jeg er ingen kortspiller. -Den værste, jeg har set.
Det var dengang. Tiden ændrer mange ting.
Jeg har ikke ændret mig så meget.
Undskyld, men jeg hviler ikke,
før det brev er leveret til admiral Croft.
Du har været meget glat de sidste par måneder.
Selvfølgelig.
Er vi færdige?
Det er vi vel.
Et øjeblik.
Du ser trist ud, kaptajn Harville.
Jeg burde være glad.
Kaptajn Benwick har fundet kærligheden.
Det er vidunderligt. Jeg ville tro, du ville være glad.
Du ville så gerne hjælpe ham ud af hans elendighed.
Men jeg anede ikke, hvilken effekt det ville have på mig.
Det er, som om hans lidelser holdt min søster i live.
Stakkels Fanny. Hun havde aldrig glemt ham så hurtigt.
Det er der ingen tvivl om.
Vi kvinder glemmer ikke jer, så snart I glemmer os.
Kvinder elsker hinsides alle fornuftens grænser.
Vi kan ikke lade være.
Jeg vover ikke påstande om forskellene mellem mænd og kvinder.
Men det gør jeg.
Mit køns eneste privilegium er at elske længst.
At elske, selv når alt håb er ude.
At elske, fordi man ikke har et valg.
Jeg er færdig.
Tak.
Man kan ikke skændes med dig.
Fanny ville være glad for at se, at Benwick blev passet godt på.
Fanny var aldrig den jaloux type.
Jeg har tænkt på, om det ikke var min søsters ånd,
der fik Louisa til at snuble, vel vidende hvor hun ville lande.
Louisa?
Jeg har jo sagt,
at universets timing er perfekt.
Da du bad Benwick om at hente en kirurg,
havde du nok ingen anelse om, hvad du satte i gang.
Jeg er bange for, at jeg ikke er med.
Louisas forlovelse med kaptajn Benwick.
En langsom og sikker kærlighed
fra hans opmærksomhed under hendes rekonvalescens.
Hvad troede du, jeg talte om?
Det ved jeg ikke.
Jeg sørger for, brevet når admiralen.
"Kære Anne…
…jeg kan ikke længere lytte i stilhed.
Anne, du gennemborer min sjæl.
Sig ikke, manden glemmer hurtigere end kvinden,
at hans kærlighed dør først.
Jeg er halvt pinsel, halvt håb.
Jeg ved, du skal giftes med hr. Elliot, men jeg må sige dig følgende.
Du alene bragte mig til Bath. Jeg planlægger udelukkende omkring dig.
Men du har ikke set det. Hvordan kunne du det?
Fordi din kærlighed ikke varede så længe som min.
Anne…
…jeg har kun elsket dig.
Og jeg vil aldrig elske andre."
Anne.
-Jeg kan forklare… -Jeg ønsker jer held og lykke.
"Jeg har tænkt på, hvordan det kunne siges.
Smerten ved en ugengældt kærlighed gjorde mig tavs.
Sig ikke, jeg kommer for sent."
Frederick!
"Min kærlighed til dig har aldrig vaklet."
Der er mange slags kærlighed.
For nogle er det rette partnerskab lukrativt.
For andre er ægte forbindelse belønning nok.
Hvor er de?
Du må gerne finde kærlighed på dine vilkår.
EUROPA-REJSER ELEGANTE OG DISKRETE
Hvor uortodokse, de end er.
Lad ingen fortælle dig, hvordan du skal leve.
Eller hvem, du skal elske.
Jeg lærte det på den hårde måde.
Vip sekstanten, indtil billedet af solen kysser horisonten.
Så er de på linje.
Den vinkel kaldes ens syn. Det ville man notere.
Ved hjælp af matematiske ligninger, der vurderer klippens højde,
kan vi estimere vores breddegrad.
Er det alt?
Jeg vil ikke fortælle nogen, hvor let navigation til søs er.
Det kan ødelægge flådens omdømme.
På vegne af kronen takker vi dig for din diskretion.
Jeg tænkte, vi kunne lægge hurtigt til i Venedig
før Konstantinopel.
-Ved du, hvad det kræver at vende et skib? -Ja.
Af personlig erfaring.
BASERET PÅ ROMANEN "OVERTALELSE" AF JANE AUSTEN
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil