Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫כמעט התחתנתי פעם.‬
‫לבי היה שייך לוונטוורת׳.‬
‫אך הוא היה ימאי, ללא מעמד וללא כסף,‬
‫ושוכנעתי לוותר עליו.‬
‫- על־פי ספרה של ג׳יין אוסטן -‬
‫כעת אני רווקה, ומשגשגת.‬
‫אני מבלה את זמני בשתיית יינות משובחים,‬
‫באמבטיות חמות ומהנות,‬
‫ובשכיבה על הבטן במיטתי.‬
‫כמו שאמרתי… משגשגת.‬
‫מי צריך רומנטיקה,‬
‫כשיש…‬
‫משפחה?‬
‫- קלינץ׳ הול -‬
‫אבי.‬
‫מימיו לא פגש בבואה שלא אהב.‬
‫הגנדרנות היא תחילתה וסופה של דמותו.‬
‫גם האמצע.‬
‫״סר וולטר אליוט.‬
‫נולד ב־1 במארס 1760.‬
‫אדם בעל מידות,‬
‫ידוע בקו הלסת המשובח שלו.״‬
‫לו, ולו בלבד,‬
‫נתונים כבודו ומסירותו.‬
‫ישנן רק שתי דרכים להימלט מן המשפחה:‬
‫להינשא, או למות.‬
‫אף אחת מהן לא צפויה להתרחש בקרוב.‬
‫״נישא ב־15 ביולי 1784, לג׳יין.״‬
‫אמי.‬
‫היא חסרה לי.‬
‫״ג׳יין נפטרה ב־1801.‬
‫היא הולידה לסר וולטר שלוש בנות.״‬
‫אחיותיי.‬
‫״אליזבת נודעה בזכות יופיה,‬
‫וכבעלת חוש האופנה‬ ‫המפותח ביותר בכל סומרסט.״‬
‫אליזבת, הבכורה.‬
‫״מרי נישאה לצ׳רלס מאסגרוב,‬
‫היורש של אחוזת אפרקרוס הנעלה.״‬
‫מרי, בת הזקונים.‬
‫״ואן, ילידת ה־9 באוגוסט, 1797.״‬
‫ואני, הבת האמצעית.‬
‫הסדק במראה שלו.‬
‫חבל שלא הצלחנו לחשוב‬ ‫על דבר נחמד לכתוב עלייך, אן.‬
‫תודה שניסיתם.‬
‫בבקשה.‬
‫רציתי להשמיט אותך כליל,‬ ‫אבל אבא חשש שיחשבו שנפטרת.‬
‫גובי חובות.‬ ‫-אבא?‬
‫אבא?‬
‫הדבר היחיד שחביב על אבי יותר מעצמו‬ ‫הוא פיזור כספים.‬
‫היה ברור שהכסף יאזל באחד הימים.‬
‫אבא…‬ ‫-אבא התרושש, נסיכה.‬
‫שעת המשחק נגמרה.‬
‫די לך, סר וולטר.‬
‫רבים נקלעים לחובות בשלב מסוים בחייהם.‬
‫עליך להדק את החגורה.‬
‫אין לך ברירה.‬
‫הכנתי תוכנית חיסכון מקיפה.‬ ‫מתחתי קו מתחת לסעיפים החשובים ביותר.‬
‫זו חברתה הטובה ביותר של אמי,‬ ‫הדוברת אמת ללא סייג.‬
‫ליידי ראסל לקחה על עצמה לייעץ לי בכל נושא,‬ ‫כפי שלדעתה אמי הייתה עושה.‬
‫תמיד מועילה ומאירת עיניים.‬
‫מלבד בתחום אחד.‬
‫יש אנשים שאין להם בית או מזון.‬
‫נסה לשמור על פרספקטיבה.‬
‫מר שפרד,‬
‫אילו רציתי לראות את העולם‬ ‫מנקודת מבטם של דלפונים,‬
‫הייתי שואל איזה תעריף גובה הספר שלך.‬
‫אל תבקש ממני לראות את הדברים אחרת‬ ‫בכדי לשנות אותם.‬
‫ראה את הדברים כפי שאני רואה אותם,‬ ‫ואז שנה אותם עד שישתנו.‬
‫אולי יספיק שנפסיק לתרום לצדקה.‬
‫אנחנו עושים זאת?‬
‫ג׳יין הייתה מתביישת.‬
‫היא התחננה בפניי שאגן על בנותיה‬ ‫מפני הפרזותיו המופרזות של אביהן,‬
‫ונכשלתי בכך.‬
‫הן עוד תפשוטנה רגל בשל יהירותך.‬
‫אבא,‬
‫מוניטין אמיתי נובע מ…‬
‫כנות, יושרה, חמלה,‬
‫קבלת אחריות על רווחתם של אחרים.‬
‫אן, מדובר פה על נושאים כבדי משקל.‬
‫נסי לעמוד בקצב.‬
‫מדוע שלא תצטמצם‬ ‫ותעבור לגור בבית… זול יותר?‬
‫אזור באת׳ הוא מקסים.‬
‫והמרחצאות שם יהיו נהדרים לטיפוח עורך.‬
‫ומה בדבר קלינץ׳ הול?‬
‫לא מזמן פגשתי קצין אמיד בחיל הים‬
‫שישמח לשלם סכום נדיב‬ ‫כדי להתגורר בבית כמו קלינץ׳.‬
‫לא אסכים שאיש חיל הים יתגורר בביתי.‬
‫הם מכוערים, כולם.‬ ‫-האדמירל קרופט הוא נאה ביותר.‬
‫אדמירל?‬
‫באיזו זכות מעניק חיל הים הבריטי‬ ‫דרגות ועיטורים לפשוטי העם?‬
‫רק האל לבדו מעניק מעמד.‬
‫מה הטעם בתואר שיש להרוויח אותו?‬
‫מה הטעם בדבר כלשהו שיש להרוויח אותו?‬
‫האדמירל קרופט הוא בחור כארז.‬
‫אשתו סיפרה לי שיש לה אח‬ ‫שחי בינינו לפני שנים מספר.‬
‫גם הוא היה קצין בחיל הים.‬
‫מה היה שמו? וולינגטון? וות׳רס?‬
‫ווינסלו?‬ ‫-אתה מתכוון לוונטוורת׳?‬
‫וונטוורת׳, כן.‬
‫אן, יקירה…‬
‫למען האמת, אני בקושי זוכרת במי מדובר.‬
‫אתם באמת חושבים שבאת׳ תעזור לעורי?‬
‫הו, כן.‬
‫כן.‬
‫יקירה…‬
‫חלפו שבע שנים.‬
‫שמונה.‬
‫לא ייתכן שאת עדיין…‬
‫כן!‬
‫פרדריק וונטוורת׳ היה האדם היחיד,‬
‫חוץ ממך ומאימא,‬
‫שראה אותי באמת.‬
‫והבין אותי.‬
‫ואהב אותי.‬
‫ומבין שלושתכם, היחיד שרציתי…‬
‫להחליף איתו כרטיסי ביקור?‬
‫יפה אמרת.‬
‫שיקרת כשאמרת לי שהזמן ירפא את כאבי.‬
‫את כועסת עליי.‬
‫אני כועסת על עצמי.‬
‫מפני שנתתי שישפיעו עליי.‬
‫מפני שלא ראיתי אז‬ ‫את שאני רואה בבירור כעת.‬
‫שהייתי מאושרת בהרבה‬ ‫בתור האישה שנשארה איתו,‬
‫לעומת האישה שוויתרה עליו.‬
‫האמת היא שנישואים הם עסקת חליפין לנשים.‬
‫ביטחוננו הבסיסי מוטל על הכף.‬
‫לא יכולתי להסכים שתשליכי את עצמך‬ ‫על גבר ללא מעמד וללא כסף,‬
‫שיתרונו היחיד הוא אופיו.‬
‫זה היה החלק שמצא חן בעיניי.‬
‫חוץ מזה, ביטחונו העצמי היה מוצדק.‬ ‫הוא עשיר היום.‬
‫וגם קפטן.‬
‫אז מדוע לא שמעת ממנו?‬
‫מפני ש…‬
‫שברתי את לבו.‬
‫והוא ידע למה.‬
‫חשבתי שאני שומרת עלייך.‬
‫טעיתי.‬
‫אני מבינה זאת כעת.‬
‫ואני מצטערת.‬
‫עוד תמצאי את בן הזוג שנועד לך.‬
‫זה שיאהב אותך מספיק כדי להילחם עלייך.‬
‫יקירה, אני מעריכה את נחישותך בנושא,‬
‫אך בשלב מסוים יש להמשיך הלאה.‬
‫חוששתני שוונטוורת׳ הוא ספינה שהפליגה.‬
‫לכן, אני אומרת לך באהבה:‬
‫זנחי כל תקווה.‬
‫זה נכון, הוא לא כתב לי.‬
‫אבל…‬
‫ידעתי שהוא לא יכתוב.‬
‫כבודו העצמי לא מאפשר לו להתחנן.‬
‫הוא לא נלחם עליי מפני ש…‬
‫הוא לא היה מעריך אהבה‬ ‫שלא הוצעה לו בחופשיות.‬
‫אני בטוחה שכל זה כבר מאחוריו.‬
‫אני, לעומתו,‬
‫דאגתי שזה יישאר לפניי.‬
‫הפתק הראשון שהוא העביר לי בכנסייה.‬
‫רשימת ההשמעה שהוא הכין לי.‬
‫- שירי אהבה -‬
‫תלתל אחד משערו,‬
‫ואחד משערו של סוסו,‬ ‫סמסון, אותו בקושי הכרתי.‬
‫ופעמון הבקר הזה,‬
‫שדנדונו החלול והאומלל‬ ‫מיטיב לבטא את עצבותי.‬
‫שמונה שנים בסך הכול.‬
‫לאן הוא לא הגיע?‬
‫ומשתגעים עליו בחיל הים.‬
‫״פרדריק וונטוורת׳ מרשים‬ ‫על סיפון ה׳לקוניה׳.״‬
‫״פרדריק וונטוורת׳ הציל לווייתן שנסחף לחוף,‬
‫לקול ההמון הדומע.״‬
‫ובכל זאת…‬
‫אין הודעה על חתונה.‬
‫אין כל ראיה לכך‬ ‫שהיה לו מאז קשר עם אישה אחרת.‬
‫במילים אחרות…‬
‫עוד לא אבדה תקוותנו.‬
‫לקראת המעבר שלנו,‬ ‫עליי לחשוב על פרסונת באת׳ שלי.‬
‫אני חושבת שאליזבת של באת׳ צריכה להיות‬ ‫מתוחכמת פחות מאליזבת של לונדון,‬
‫אך פחות משוחררת מאליזבת של הכפר.‬
‫פנלופי, מה דעתך?‬
‫תתלווי אל בני אליוט צפונה?‬
‫לא הייתי חולמת לכפות את עצמי.‬
‫ודאי שהיית. אינך חולמת על שום דבר אחר.‬
‫ולמזלך, לא הייתי חולמת‬ ‫לנסוע לאנשהו בלעדייך.‬
‫הגברת פנלופי קליי.‬
‫אלמנה, ואף פעם לא מדברת על זה.‬
‫הוא היה גווייה כבר כשהכירו,‬ ‫אז אולי היא לא הבחינה בשינוי.‬
‫הליידי ראסל חוששת‬ ‫שגברת קליי מעוניינת באבי, אבל…‬
‫לא נראה לי שהיא הטיפוס שלו.‬
‫חוץ מזה, נראה לכם שאבי‬ ‫היה נישא לפשוטת העם?‬
‫אנא בואי. אם אביך לא יתנגד.‬
‫מר שפרד, אתה חושב שתסתדר בלי פנלופי?‬
‫טוב.‬
‫נהדר, משובח, סר וולטר.‬
‫אתה באמת נדיב מדי.‬
‫נזדקק לחברתך הנעימה‬
‫כדי לפצות על הפרצופים המשמימים‬ ‫אותם ניאלץ לסבול בבאת׳.‬
‫די, סר וולטר.‬ ‫לא כולם נולדו להיות יפי תואר.‬
‫יופייך יבלוט כפליים ביניהם.‬
‫נהוג לומר שאם אתה 5 בלונדון,‬ ‫אתה 10 בבאת׳.‬
‫טוב, תאר לך…‬
‫אתה ואליזבת תהיו 13 שם.‬
‫את תהיי 6 לפחות, אן.‬
‫בכל אופן, אן לא תצטרף אלינו בקרוב.‬
‫מה?‬
‫קיבלתי מכתב ממרי היום.‬
‫היא חולה שוב, וזקוקה לעזרתך באפרקרוס מיד.‬
‫אני יודעת שאת בקושי סובלת אותה.‬
‫בכל זאת, זו התגובה‬ ‫החיובית יותר מבין כל מכריה,‬
‫ולכן את הבחירה המתבקשת.‬
‫נפלא.‬
‫תקפידי להסתיר את כלי המיטה הטובים‬ ‫לפני שהאדמירל יגיע.‬
‫את חושבת שהם יגנבו אותם?‬
‫אני לא רוצה את עורם העירום על הסדינים שלי.‬ ‫-אולי זה יביא לך מזל.‬
‫ותחביאי את הספרים שלי.‬ ‫שאף אחד לא יתחזה לי.‬
‫לא נראה לי שמישהו מעוניין‬ ‫בחובות שלך, אבא.‬
‫ותזכירי להם, בעדינות,‬
‫שלא להתקרב לגן הוורדים שלי.‬
‫כן, אנא. או לשיחים.‬
‫אינני רוצה שאחרים ייהנו מהשיחים שלי.‬
‫שישתמשו בסדינים הגסים,‬
‫שכף רגלם לא תדרוך בגינה,‬ ‫ושלא יסתכלו על השיחים.‬
‫עוד משהו, כדי שירגישו בבית?‬
‫זה הכול.‬
‫אבל אנא, דאגי שכל החדרים‬ ‫יהיו מצוחצחים כשהם יגיעו.‬
‫שלא יתרוצצו שמועות על אבק.‬
‫הבית מדהים עוד יותר מששמענו.‬
‫אל דאגה, נהיה דיירים למופת.‬
‫את תמיד נוסעת בחברת בעלך?‬
‫כן, ואיש לא יעמוד בדרכי.‬
‫חציתי את האוקיינוס האטלנטי ארבע פעמים.‬
‫הפלגתי פעם לאיי הודו המערבית ובחזרה.‬
‫קורק, ליסבון, גיברלטר…‬
‫העברתי את הרגעים המאושרים בחיי‬ ‫על סיפון ספינות.‬
‫יש לך מזל.‬
‫עוד תראי, כשתהיי מאוהבת.‬
‫את יודעת, אן,‬ ‫אחיה הצעיר של גב׳ קרוס הוא רווק.‬
‫הוא קפטן בחיל הים. מצליח מאוד.‬
‫אדוארד, אנא. לא.‬
‫אישה שאין לה בעל אינה בעיה שיש לפתור.‬
‫הכרתי את אחיך, האמת.‬ ‫-האמנם?‬
‫כמה נפלא.‬
‫אולי נוכל לסעוד יחד, לאחר שיחבור אלינו.‬
‫יחבור אליכם?‬
‫ספינתו עגנה.‬ ‫-הוא יגיע מחרתיים, אן.‬
‫הגנים האלה כה נפלאים.‬
‫מעניין מה הוא חש לגבי מפגש.‬
‫אילו רצה לראות אותי עוד קודם,‬ ‫לא היה עליו להתמהמה.‬
‫הוא בוודאי עדיין כועס.‬
‫ואם טעיתי?‬
‫אולי הוא השתוקק אליי יום ולילה,‬ ‫כל השנים האלה?‬
‫- אפרקרוס -‬
‫בבקשה.‬
‫מישהו יכול לעזור לי?‬
‫מרי עדיפה על אליזבת בכך ש…‬
‫היא נרקיסיסטית מוחלטת.‬
‫לכן, שיחות איתה מצריכות מעט מאוד אנרגיה,‬
‫והן יכולות להיות מהנות מאוד.‬
‫פעם, במשך 24 שעות תמימות,‬
‫דיברתי אך ורק באיטלקית.‬
‫היא שמה לב רק כשביקשתי שתעביר את ה״סאלה״.‬
‫היא כה מרוכזת בסבל של עצמה‬
‫שעד שאני לא מכחכחת בגרוני,‬ ‫היא לא שמה לב שאני כאן.‬
‫שימו לב.‬
‫ראשית, היא תתלונן על איזו מחלה בלתי מוסברת‬ ‫שבגללה היא על סף המוות.‬
‫אחרי כן היא תתלונן שבעלה לא מטפל בה כהלכה,‬
‫ואז היא תשתלח בחמיה,‬
‫אשר מזלזלים בה תדיר,‬ ‫ובטח מתעבים אותה בסתר.‬
‫איזו הקלה שאת כאן.‬
‫אני לא יודעת מה זה. חיידק כלשהו.‬
‫אני לא מסוגלת לזוז.‬
‫אני על סף המוות.‬
‫צ׳רלס יצא לצוד.‬ ‫לא אמר אפילו מילה טובה בדרכו החוצה.‬
‫והחמים שלחו לי את הזר המקסים הזה.‬ ‫נחמד מצדם, לא?‬
‫הם רק יירקבו, כמובן, ואז ארגיש זוועה.‬ ‫מוטב שלא היו שולחים דבר.‬
‫איזה רוע לב, להזכיר לאדם גוסס דעיכה מהי.‬
‫אן, הם שונאים אותי.‬
‫ובנוסף, הילדים הם מפלצות,‬ ‫רוח פרצים נושבת בבית, ו…‬
‫לאף אחד כבר לא אכפת מתיאטרון.‬ ‫-בדיוק, אן. כן.‬
‫אן!‬
‫אלה גיסותיי.‬
‫הנרייטה ולואיזה מאסגרוב.‬
‫הן נפלאות מכל בחינה.‬
‫אן!‬ ‫-בנות!‬
‫כמה שמחנו כשמרי אמרה שתבואי.‬
‫לא הפסקנו לצחקק כל השבוע.‬
‫תבטיחי לבלות איתנו כל רגע, בלי תירוצים.‬
‫כשלא תטפלי באחותך, כמובן.‬
‫מה שלומך, מרי?‬ ‫-בכלל לא שאלתן מה שלומי.‬
‫הרגע שאלתי.‬ ‫-אני כה קרובה למוות‬
‫שאני חשה כיצד אבריי נמקים.‬
‫כמו אתמול, אם כן.‬
‫כמה מעודד שבעוד אבריה נרקבים,‬ ‫אופיה נותר רענן כתמיד.‬
‫את מוכרחה לסעוד איתנו בבית הראשי כל ערב,‬ ‫ולענג אותנו בנגינתך,‬
‫מפני שנבלה את כל זמננו‬ ‫בשירים וריקודים וצחוק.‬
‫מארי אנטואנט!‬
‫שלא תעזו לומר את שמי, נתינים שובבים!‬
‫זהירות, גברות לא אוהבות שדורכים עליהן.‬
‫אמכם סובלת מכאב ראש.‬
‫אינני מבינה אותך, אן.‬ ‫אינך יודעת היכן הם היו.‬
‫אנחנו רעבים, מארי אנטואנט.‬
‫אז תאכלו עוגות!‬ ‫-רק אחרי ארוחת הערב.‬
‫יש לנו אורחים מיוחדים הערב.‬ ‫האדמירל קרופט ואשתו.‬
‫וגם אחיה, דומני. פרדריק וונטוורת׳.‬ ‫-רק הבוקר הגיע, שמענו. קפטן גיבור.‬
‫שמעתי שהוא הסיט פעם צי שלם ממסלולו‬ ‫כדי להציל לווייתן שנסחף לחוף.‬
‫לא ידעתי שאת אוהבת לווייתנים כל כך.‬
‫פגשת פעם את קפטן וונטוורת׳?‬
‫בחטף, מזמן.‬
‫זה נכון שהוא חתיך הורס?‬
‫יש לו פנים טובות, כן.‬
‫וזה נכון שהוא באמת מקשיב כשנשים מדברות?‬
‫הוא מקשיב.‬
‫הוא מקשיב עם כל גופו.‬
‫זה…‬
‫מחשמל.‬
‫אם כך…‬
‫נשמע שהוא הגבר המושלם בשבילך.‬
‫אני מתעקשת שתחזרי אחריו.‬ ‫-לואיזה…‬
‫לא. גמרתי אומר, אן.‬
‫די להיחבא אל הכלים.‬
‫את חמודה מאוד, אבל…‬
‫אני לא מעוניינת בעצות לגבי הכלים שלי,‬ ‫ומה לעשות בהם.‬
‫ספרי לי, בכנות…‬
‫למה לא התחתנת?‬
‫אני מחכה להתאהב.‬
‫טוב, זה מה שתעשי:‬
‫בארוחת הערב, שבי לידו.‬
‫אשב לידו.‬
‫ואז העמידי פנים שאינך יודעת דבר וחצי דבר.‬
‫גברים אוהבים להסביר.‬
‫ספרי לו שמעולם לא השתמשת בסכו״ם,‬ ‫ובקשי שיסביר לך כיצד להחזיק אותם.‬
‫ככה מחזרים בימינו?‬
‫ואז, בדיוק כשהוא יתחיל לגלות עניין,‬
‫התעלמי מדבריו לחלוטין.‬
‫כאילו את רוח רפאים.‬
‫הוא יישבה בקסמייך.‬
‫אז פשוט להתנהג טבעי.‬
‫לא. אל תעשי את זה‬ ‫עד השנה השנייה לנישואים, לפחות.‬
‫אולי זו לא עצה גרועה כל כך.‬
‫מרי!‬ ‫-צ׳רלס, מה קרה?‬
‫הזעיקי עזרה. הוא נפצע בידו.‬
‫מה קרה?‬ ‫-הוא נפל מעץ.‬
‫ברור שזה קורה דווקא בערב‬ ‫שבו אנשים מעניינים באים לבקר.‬
‫הוא לא נפל בכוונה, מרי.‬
‫מישהו יצטרך להישאר איתו.‬
‫אביא לך לפתן שזיפים.‬
‫אז האימא היא זו שנשארת, כמובן.‬
‫לא מספיק שהבאתי אותם לעולם,‬
‫כעת עליי להחמיץ ארוחות חשובות בגללם.‬
‫איזה מזל יש לי.‬
‫כשיש מטלה לא נעימה,‬ ‫הגברים מוצאים דרך לחמוק ממנה.‬
‫מרי, יקירתי, הוא נפצע.‬
‫וגם את לא בדיוק במיטבך.‬
‫לא, זה עבר לי לגמרי.‬
‫אני בטוחה שהקרופטים יבואו שוב.‬
‫אני שונאת את חיי.‬
‫אם זה באמת מפריע לך, אשמח להישאר איתך.‬ ‫-ברור, אלא מה? אין לי כוונה להישאר לבדי.‬
‫לא תתקשי להיות רחוקה מצ׳רלס הקטן‬ ‫כשכואב לו כל כך?‬
‫לא, לואיזה.‬
‫אנא הביני.‬
‫העניין איתי הוא ש…‬
‫כולי אמפתיה.‬
‫למעשה, אני האחרונה שצריכה‬ ‫לבלות עם ילדיי כשהם סובלים,‬
‫מפני שאני חשה את כאבם עמוקות.‬
‫מוטב בהרבה שאתרחק מהם.‬
‫קל יותר לאנשים כמו אן, שאינם רגישים כמוני.‬
‫מרי, תרצי שאשאר לבדי‬ ‫בזמן שתהיי בארוחת הערב?‬
‫זה כל כך יפה מצדך.‬
‫אביא לך לפתן שזיפים.‬
‫ואולי גם לחם יבש, ומעט דייסה?‬
‫אל תדאגי, אן. אעשה לך פרסומת.‬
‫אצייר דיוקן כה מחמיא שהוא ירצה‬ ‫להציע לך נישואים עם בוקר. מבטיחה.‬
‫אילו רק יכולתי לדבר איתו.‬
‫פרדריק!‬
‫מושלם.‬
‫שוב תודה לך על אמש, אן.‬
‫אני חושב שהיית מחבבת את הקפטן וונטוורת׳.‬
‫הריבה הזאת דלילה מדי.‬ ‫מוטב לא לקבל ריבה מאשר לקבל ריבה מימית.‬
‫אני רוצה להיות קפטן.‬
‫בשום אופן לא.‬
‫שום אחיין שלי לא יהיה ימאי.‬
‫לא שמעת שהם חובשים כובעים מטופשים?‬
‫אנא, אן. אני לא מסוגלת‬ ‫לשמוע צחוק לפני הצהריים.‬
‫ולפי הכללים,‬
‫חייבים לגדל שפם טיפשי.‬
‫לא.‬
‫אין לוונטוורת׳ שפם,‬ ‫אבל הוא אדם מרשים למדי.‬
‫יפה תואר, משכיל, עשיר.‬
‫שוב!‬
‫תראו אותי! אני קפטן וונטוורת׳,‬
‫ואני מרשים מאוד.‬
‫אני עשיר, ויפה תואר,‬
‫וכולם אוהבים אותי.‬
‫ואני ימאי.‬
‫קפטן, זו אחותה של מרי, אן.‬
‫למען האמת… הכרנו.‬ ‫-הכרנו.‬
‫מזמן. לפני שהתעשרתי.‬
‫לא לפני שהייתי יפה תואר.‬
‫אתה נראה… מבוגר.‬
‫לא התכוונתי לזה.‬ ‫-למה התכוונת?‬
‫מבוגר יותר. לעומת פעם.‬
‫פניך התבגרו.‬
‫מחיר פעוט על חיי שליחות.‬
‫אתה רומז שאין לי תחושת שליחות?‬
‫מניין לי?‬
‫שיערך עודנו… קיים.‬
‫גם שיערך…‬
‫הולם ויאות.‬
‫תודה.‬ ‫-אז… באמת נפגשתם.‬
‫מפגש חטוף.‬ ‫-חטוף, אבל נחרת בזיכרון.‬
‫שנלך?‬
‫נלך.‬ ‫-כן.‬
‫מה?‬
‫הריבה עדיין על פנייך.‬
‫- אפרקרוס‬ ‫הבית הראשי -‬
‫אמרתי לך שהוא יחזור, אן.‬
‫למה שלא תשבי לידו?‬
‫לואיזה…‬
‫בואו מכאן.‬
‫קפטן וונטוורת׳, אנא שב לידי.‬
‫בוודאי.‬
‫לואיזה…‬
‫כמה מושלם.‬
‫אשב לידך.‬ ‫-כאן…‬
‫רב תודות.‬
‫להיחבא אל הכלים… בוצע.‬
‫להחזיק ברגלית?‬ ‫-להחזיק ברגלית.‬
‫שדרוג רציני.‬
‫לעומת מה?‬
‫לעומת מי שלא רצה לשבת לידי.‬
‫ספרי לי,‬
‫את מתקשה גם להשתמש בכף?‬
‫תודה.‬
‫רב תודות.‬
‫נהדר. טעים מאוד.‬
‫קפטן וונטוורת׳ סיפר לי הרגע‬ ‫כיצד כמעט טבע בים.‬
‫בחיי, קפטן. מדוע בחרת במקצוע מסוכן כל כך?‬
‫כשהפלגתי לראשונה, הזדקקתי מאוד להסחות דעת.‬
‫הסכנה המתמדת הייתה שימושית מבחינה זו.‬
‫למעשה, הייתי מיואש כל כך,‬ ‫שלעתים כמעט ייחלתי למוות.‬
‫יורשה לי לשאול מה היה מקורו של אותו ייאוש?‬
‫אישה.‬
‫אם כן… ההפסד הוא שלה.‬
‫אבל כבר שבעתי מריגושים.‬
‫אני משתוקק לשעמום מוחלט, כדי לחזור לעצמי.‬
‫למצוא אישה, התכוונת?‬
‫אימא.‬
‫התכוונתי לאנשים ולדברים‬ ‫שיעזרו לי למצוא שקט ושלווה, כן.‬
‫טוב, מי שקטה ושלווה יותר מרעיה?‬ ‫-אימא…‬
‫אתה מחפש רעיה, נערי?‬
‫אבא…‬
‫לא, עלית עליי.‬
‫הנני כאן. ירדתי לחוף‬ ‫בחיפוש אחר שידוך, כמו שוטה.‬
‫קצת טוב־לב, שכל חריף,‬
‫כמה מחמאות לחיל הים, ואיני יודע את נפשי.‬
‫כל אחת, מגיל 18 עד 80. רק שתבקש, ואני שלה.‬
‫כמעט כל אחת.‬
‫צ׳רלס רצה להתחתן איתי בהתחלה.‬
‫מה, אן?‬
‫סתם, אפרופו נישואים…‬
‫זוכרים שצ׳רלס רצה להתחתן איתי‬ ‫לפני שהתחתן עם צ׳רלס?‬
‫כלומר, עם מרי?‬
‫סליחה, צ׳רלס…‬
‫לפני שהיא התחתנה…‬
‫סליחה. לפני שהוא, כמובן, הוא,‬
‫עמד על דעתו והתחתן עם מרי.‬
‫אנא, המשיכי. ברצונך להבהיר לנו‬
‫שגיסך העדיף אותך על פני אחותך?‬
‫זה נכון, כן.‬ ‫-זה נכון.‬
‫כן, זה נכון. אין דבר.‬
‫וונטוורת׳ לא בדיוק אבירי כלפייך, אן.‬
‫הוא אמר שהשתנית כל כך‬ ‫שהוא בקושי זיהה אותך.‬
‫אל תדאגי, הגנתי על כבודך.‬
‫סיפרתי לו שפעם,‬ ‫עינך הזדהמה והתנפחה כל כך‬
‫שלא יכולת לפקוח אותה במשך שבוע,‬ ‫וכולנו קראנו לך ״שחור הזקן״.‬
‫טוב, לא בדיוק הגנתי על כבודך.‬ ‫סתם סיפרתי לו משהו.‬
‫כן, זה תיאור מדויק יותר.‬
‫אנא, נגני לנו, מאסטרו.‬
‫הוא היה מרוחק כל כך אתמול.‬
‫הייתי מעדיפה עוינות גלויה.‬
‫הנימוס הקר והחן הטקסי שלו היו גרועים מכול.‬
‫״במחילה ממך, מיס אליוט,‬
‫האם זה כסאך?״‬
‫תאהב אותי, מטומטם!‬
‫תאהב אותי או תהרוג אותי ודי,‬ ‫אני לא יכולה יותר!‬
‫ליידי מקבת׳.‬
‫מערכה שלישית, תמונה רביעית.‬
‫היא תאמין.‬
‫אה, נכון.‬
‫מה שלומך הבוקר, מרי?‬
‫עוד מסתובב לי הראש.‬ ‫וונטוורת׳ סחרר את לואיזה כל הערב.‬
‫או לפחות עד כמה שהצליח‬ ‫עם שירי הדיכאון שלך.‬
‫״לאליזה״ הוא שיר מצוין לריקודים,‬
‫לאנשים מתוחכמים שמעזים‬ ‫לחקור תנועות פחות מסורתיות.‬
‫איך היית רוקדת לצלילי בטהובן?‬
‫לבדי, בחדרי, עם בקבוק יין אדום.‬
‫פרדריק בטח יציע נישואים ללואיזה.‬
‫ואז הם יתחתנו,‬ ‫ואז לואיזה תהיה מאושרת לנצח.‬
‫למה כולם תמיד מניחים שכל מה שנשים רוצות‬
‫זה להיבחר בידי רווק כלשהו?‬
‫מפני שנישואים הם הברכה‬ ‫הגדולה ביותר שהחיים יכולים להציע.‬
‫איפה הילדים שלך?‬
‫מניין לי?‬
‫כשאת צעירה, אף אחד לא מספר לך‬ ‫שהחיים פשוט נמשכים.‬
‫הם נמשכים, תרצי או לא תרצי.‬
‫ובסופו של דבר, את מתחילה לתהות,‬
‫״איך הגעתי לכאן?״‬
‫לפני הרף עין, לא היו שתי נשמות‬ ‫מתואמות יותר מוונטוורת׳ וממני.‬
‫עכשיו אנחנו זרים.‬
‫גרוע יותר מזרים.‬
‫אנחנו אקסים.‬
‫דודה אן!‬
‫איפה את?‬ ‫-בואי לשחק!‬
‫מארי אנטואנט, העם לא רוצה אותך.‬
‫הם כבר לא רוצים מלכה.‬
‫באיזו זכות אתם מדברים אליי כך?‬
‫אתם נתיניי.‬
‫מלכה רעה!‬
‫מלכה רעה? נתין רע!‬
‫רגע, איך אומרים?‬ ‫-״תחי המהפכה.״‬
‫תחי המהפכה!‬
‫זה הכתר שלי!‬
‫באיזו זכות לקחת את כתרי?‬
‫תפסתם אותי!‬
‫טוב, מספיק! ילדים! צ׳רלס!‬
‫זה היה מעשה פזיז. הילד היה עלול להיפצע.‬
‫אתה צודק, סליחה.‬
‫נסחפנו.‬
‫תשמרי את זה לרובספייר.‬
‫פרדריק!‬
‫אני משתדלת.‬
‫משתדלת? באיזה נושא?‬
‫אתה ואני.‬
‫אני לא רוצה שתכעס.‬
‫מה היית רוצה שאעשה?‬
‫אני טובה מדי, אן. זו הבעיה שלי.‬
‫כל תשומת לבי נתונה לאחרים,‬ ‫ואני זו שנפגעת בסוף.‬
‫מה המרחק לקולוסיאום?‬
‫את צודקת.‬
‫אבל איך אוכל לדאוג לעצמי‬ ‫כשכולם רבים על תשומת לבי?‬
‫קפוצ׳ינו, בבקשה.‬
‫הגעתי למסקנה‬
‫שקודם כול, אני צריכה להתאהב בעצמי,‬
‫ורק אז אוכל לאהוב אחרים באמת.‬
‫וזו כל התורה.‬
‫כמה עולה הקיפוד שבחלון?‬
‫מה יש מאחוריי?‬
‫סטרומבולי?‬
‫אתן מנסות ללכת לאנשהו בלעדיי,‬ ‫ועושות סימנים לאחותי בסתר?‬
‫אנחנו יוצאות לטיול, מרי.‬
‫טיול ממושך מאוד.‬ ‫-ביער.‬
‫את שונאת את הטבע.‬ ‫-ולהזיז את הרגליים.‬
‫בפעם שעברה התעקשת שנישא אותך.‬
‫אז הנחתן שאם זה שנוא עליי,‬ ‫אני לא מעוניינת?‬
‫יופי.‬
‫חרקים בכל מקום.‬
‫אן,‬
‫התכוונתי לשאול אותך משהו,‬
‫אבל אני מתביישת.‬
‫מה?‬
‫זוכרת שכשקפטן וונטוורת׳ בא הנה לראשונה,‬
‫עודדתי אותך לחזר אחריו?‬
‫כן.‬
‫זה היה לפני שהכרתי אותו, כמובן,‬
‫ובאמת קיוויתי שתתאימו.‬
‫לא שנראית מעוניינת בו.‬
‫לא?‬ ‫-את בקושי מסתכלת עליו.‬
‫ועכשיו את רוצה אותו לעצמך?‬
‫הוא הכול.‬
‫את נראית מופתעת.‬
‫אני מניחה שכן. חשבתי שאתם רק…‬
‫אני לא יודעת מה הוא מרגיש,‬
‫אבל אני מתאהבת.‬
‫חשבתי רבות איך הייתי מרגישה‬ ‫אילו הייתי בנעלייך.‬
‫אולי הייתי חשה פגועה,‬ ‫אולי אפילו מקנאת, אבל…‬
‫בכנות, כל צער שהייתי חשה על עצמי‬ ‫היה בטל בשישים‬
‫לעומת העונג שאושרך היה מסב לי.‬
‫את ממש מתאמצת.‬
‫זה מצליח לי?‬
‫אני לא מבינה למה את חושבת שאת צריכה‬ ‫רשות ממני, אם אני בקושי מסתכלת עליו.‬
‫זה האופן שבו את בקושי מסתכלת עליו.‬
‫אני יודעת מה אני רואה,‬ ‫וזה יותר משני אנשים שנפגשו רק פעם בחטף.‬
‫מה שאת רואה, זה…‬
‫העבר.‬
‫תראי, אני מאמינה שהגבר הזה‬ ‫עשוי להיות העתיד שלי.‬
‫ופריגטה היא גדולה יותר‬ ‫מספינה חד־תרנית, נכון?‬
‫מישהי עשתה שיעורי בית.‬ ‫-יפה מאוד.‬
‫בחד־תרנית יש צוות של כ־130 ימאים,‬
‫אך פריגטה יכולה לשאת צוות של 140 עד 200.‬
‫תלוי אם היא מדרגה חמישית או שישית.‬
‫״ועתה, חודש מאי, עטור זרדי אביב מחייכים…״‬
‫חסל סדר שירה.‬ ‫את יודעת שאני מתעבת מטפורות.‬
‫סליחה, מרי. שכחתי.‬
‫המוח שלי הוא כמו מסננת.‬
‫זה דימוי, לא מטפורה.‬
‫בסדר.‬
‫המוח שלי הוא מסננת.‬
‫לא משנה מהו, תפסיקי לעשות שימוש‬ ‫יצירתי במילים תכף ומיד. אני לא עומדת בזה.‬
‫תראו, אפשר לעבור אצל הארי הייטר.‬
‫אולי הוא כבר יעז להציע לי נישואים.‬
‫לא שהתכוונתי להוביל אותנו בכיוון הזה.‬
‫לא, בשום אופן.‬ ‫כף רגלי לא תדרוך בבית הייטר.‬
‫בטח אדבק באיזו מחלה איומה.‬
‫מרי, אל תדברי שטויות.‬
‫לשמור על הבריאות זו שטות?‬
‫כולם יודעים שבתים שמועסקים בהם‬ ‫חמישה משרתים ומטה אינם היגייניים.‬
‫אנא אל תשפוט אותנו‬ ‫לפי קרובינו העניים, קפטן.‬
‫גם לנו זה לא נעים.‬
‫רק שיהיה ברור,‬ ‫את חושבת שהוא לא מתאים לגיסתך‬
‫מפני שהוא לא מספיק עשיר?‬
‫אני יודעת, זה באמת נורא, נכון?‬
‫שנלך?‬
‫זאת הגאווה הזאת של בני אליוט.‬
‫היא מחרידה בעיניי.‬
‫מי שמכיר את סר וולטר עלול לחשוב‬ ‫שהתואר ״ברונט״ שני רק לתואר המלכות.‬
‫השד יודע איך אן המתוקה‬ ‫באה מהמשפחה הזאת.‬
‫כולנו הצטערנו שצ׳רלס לא התחתן איתה.‬ ‫אתה מסכים?‬
‫אל תיתני לה לשטות בך.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫אן אליוט גאוותנית לא פחות מהם,‬ ‫אבל הגאווה שלה נראית אחרת.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫בפעם הבאה שתראי את מיס אליוט‬
‫מתמקמת בשקט בשוליה‬ ‫של סיטואציה חברתית כלשהי,‬
‫שאלי את עצמך שמא היא רק מחפשת‬ ‫עמדת תצפית כדי לשפוט את כל מי שסביבה.‬
‫בחומרה.‬
‫אן אליוט היא טוב הלב בהתגלמותו.‬
‫אינך מכיר אותה כמוני.‬
‫את טוב הלב בהתגלמותו, לואיזה,‬
‫ולכן את תמיד רואה את הטוב שבזולת.‬
‫רק אדם בעל שכל נחות‬
‫מסכים לוותר על עקרונותיו העמוקים ביותר.‬
‫אילו עקרונות עמוקים?‬
‫לא אסכים שתדבר סרה באן.‬
‫היא יקרה לי מדי.‬
‫אינני יודעת מה קרה ביניכם,‬ ‫ואני גם לא שואלת.‬
‫אני באמת רואה את הטוב שבה,‬ ‫ואני מקווה מאוד שגם אתה תחפש אותו.‬
‫אנא סלחי לי.‬
‫החמרתי מדי.‬
‫תודה שהעמדת אותי במקומי.‬
‫אם אסלח לך, תלמד אותי להשתמש בסקסטנט?‬
‫אחרי היכרות כה קצרה?‬ ‫-אני פנויה הערב.‬
‫שנשוטט מעט?‬
‫אין דבר נורא יותר מלחשוב שחייך נהרסו,‬
‫ואז לגלות שמצפה לך עוד נפילה ארוכה.‬
‫כמו שאמרתי.‬
‫היא נפצעה.‬ ‫-שאשאל אותה?‬
‫אן, אפשר להסיע אותך הביתה?‬
‫תודה לכם.‬
‫אני בסדר גמור.‬ ‫-אן, רואים שנפצעת בכף הרגל.‬
‫זה יאריך את הנסיעה רק בעשר דקות.‬ ‫אנא, בואי.‬
‫זה יפה מצדכם. אני נהנית מהאוויר הצח כל כך.‬
‫מדוע את גאוותנית כל כך?‬
‫אנא, אל תקשי.‬
‫ג׳יימס…‬
‫בוא.‬
‫אני צריכה טובה ממך. תוכל לעזור?‬
‫אני צריכה שתחבק אותי חזק־חזק,‬ ‫עד שאאבד תחושה בגוף.‬
‫אתה חושב שתוכל?‬
‫ג׳יימס. שעת התה.‬
‫אן!‬
‫אן, נוסעים לליים.‬
‫מחר. כך הוחלט.‬
‫נישן ליד הים.‬
‫לליים? למה?‬
‫קפטן וונטוורת׳ רוצה להכיר לנו‬ ‫חברים שלו מחיל הים.‬
‫אינני במצב לנסיעה, חוששתני.‬ ‫-מה?‬
‫אן…‬
‫מחר ניסע לליים.‬ ‫אני צריכה 24 שעות הרחק מהזוועטוטים.‬
‫לא, חכה!‬
‫מרי, אני לא…‬
‫לא. את תמיד מנסה להרוס לי את הכיף,‬ ‫ואני לא מוכנה.‬
‫אני זקוקה לחופשה, ואני צריכה שתבואי,‬
‫כדי שיהיה לי עם מי לדבר‬ ‫כשהאחרים יפסיקו להרגיש מחויבים.‬
‫מודעות עצמית מפתיעה.‬
‫- ליים -‬
‫קפטן, זו אן אליוט.‬
‫אן אליוט.‬
‫קפטן הארוויל.‬
‫נעים מאוד להכיר.‬
‫אנא סלחו לי.‬
‫את חובבת שירה,‬
‫או שזו סתם שמועה?‬
‫נראה שאתה יודע עליי‬ ‫כמות מדאיגה של מידע, קפטן הארוויל.‬
‫סלחי לי, אני רק חורש מזימה.‬
‫רואה את ידידנו שם?‬ ‫-כן.‬
‫קפטן בניק.‬
‫גם קפטן בניק הוא חובב קריאה לא קטן,‬
‫אך נפלה עליו עצבות.‬
‫תוכלי אולי להקדיש רגע לשיחה איתו?‬
‫אני יודע לבנות בית מעצים שנסחפו לחוף,‬ ‫אך לעולם אל תשאלי אותי על היוונים.‬
‫מדוע הוא מוכה צער?‬ ‫הוא שב מטרויה ומצא גבר אחר במיטתו?‬
‫סליחה, בדיחת אגממנון.‬
‫הוא היה מאורס לאחותי, פאני,‬
‫הם היו מאוהבים מאוד,‬
‫והיא נפטרה,‬
‫בזמן שהיה בלב ים,‬ ‫זמן קצר לפני מועד חתונתם.‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫אומרים שליקום יש תמיד תוכנית.‬
‫אז תדברי איתו?‬
‫בשמחה. אם כי…‬
‫לא בטוח שאני השליחה שהיקום רצה.‬
‫סמכי עליי, הוא לא טועה אף פעם.‬
‫מה שנועד לו לאדם, נועד למצוא את האדם.‬
‫אני מבטיח.‬
‫ובאותה הזדמנות, שכנעי את ידידנו וונטוורת׳‬ ‫שיפסיק להתעלם מחיל הים.‬
‫עצוב לראות כישרון מתבזבז.‬
‫הלוואי שהייתה לי ההשפעה…‬ ‫-הערב, בסעודה?‬
‫תדאגי שישתכר, ואני אגניב אותו אל הסיפון.‬ ‫-אולי מוטב שתבקש מלואיזה.‬
‫אני מבקש ממך.‬
‫שנלך?‬
‫לא התפתית לטבול במים, מה?‬
‫תודה. אני מבטיח…‬
‫בואי, מרי…‬
‫וונטוורת׳, כמובן, סירב להודות שטעה בניווט.‬
‫קפטן וונטוורת׳ הוא אדם עקשן.‬
‫עקשן בהחלט.‬
‫הוא יכול היה להיות אדמירל,‬ ‫ולשרת נאמנה את האינטרסים של הכתר.‬
‫במקום זאת, הוא מעדיף‬ ‫לשרוץ על היבשה כמו נאד נפוח.‬
‫תן לו להיות נאד אם זה רצונו.‬
‫הייתי רוצה להקים משפחה באחד הימים.‬
‫כידוע לך, גברת הארוויל, אשתו של ימאי‬ ‫משלמת מחיר על הדרך בה בחר בעלה.‬
‫זה מחיר פעוט.‬
‫חששות בלתי פוסקים.‬
‫לא הייתי מבקש דבר כזה מאישה.‬ ‫-זה מגוחך.‬
‫אין חיים נטולי דאגות.‬
‫הארוויל צודק.‬
‫אן?‬
‫אשתך לעתיד תהיה מסוגלת בהחלט‬ ‫להתמודד עם רגשותיה.‬
‫אל תתיימר להחליט במקומה‬ ‫באילו דאגות היא תוכל ולא תוכל לעמוד.‬
‫מי יודע?‬
‫אולי היא אפילו תצא‬ ‫להרפתקאות משלה בבית.‬
‫טוב, מי רוצה עוד יין?‬ ‫-כן!‬
‫כן? בסדר.‬
‫לורד ביירון.‬
‫״היא הייתה אורי, ואורי כבה…״‬
‫״עתה לילותיי מחכים ללהבה.״‬
‫כן… הוא עזר לי להעביר‬ ‫לילה או שניים של רחמים עצמיים.‬
‫אני חושבת תמיד שמזל הביש של השירה‬
‫הוא שרק לעתים רחוקות נהנים ממנה בבטחה‬
‫אלה שמסוגלים ליהנות ממנה עד הסוף.‬
‫רק אנשים שידעו אובדן‬
‫יודעים להעריך את ביירון באמת.‬
‫אך מוטב להם לצרוך אותו במשורה.‬
‫אחרת הם עלולים לשקוע עוד יותר בצערם.‬
‫אז מה אמורים האנשים האלה לעשות?‬
‫למען האמת,‬ ‫אני מנסה להבין את זה כבר שמונה שנים.‬
‫אני יכולה רק לומר לך‬ ‫את מה שאני אומרת לעצמי מדי יום.‬
‫אתה צעיר. אינך יודע מה צופן לך העתיד.‬
‫אתה עוד תשוב לעצמך, ותדע שוב אושר.‬
‫אולי את צודקת.‬ ‫-אני יודעת שכן.‬
‫תודה לך, מיס אליוט.‬
‫מי זה?‬ ‫-סליחה.‬
‫נראה שאני חוסם את דרכך.‬
‫אולי תעשה משהו בנדון.‬
‫אולי.‬
‫שלום.‬
‫אפשר לעזור לך במשהו?‬
‫בהתחשב בדבר שהייתי רוצה עזרה בו…‬ ‫קרוב לוודאי שלא.‬
‫שלום.‬
‫צר לי על הבוקר.‬
‫מה קרה הבוקר?‬
‫אני מתכוון לאדון גס הרוח שנתקלנו בו.‬
‫אינני אחיך הגדול. אינך זקוקה להגנתי.‬
‫בכל מקרה, מעולם לא התקשית לדבר בשם עצמך.‬
‫אין צורך להתנצל.‬
‫היה ברור שכוונותיך טובות.‬
‫תראי, לא באמת הספקנו לדבר.‬
‫חייתי עם אלף גרסאות מדומיינות שלך‬ ‫במהלך השנים.‬
‫חלקן מושא לתוכחה.‬
‫חלקן להוקרה.‬
‫כנ״ל.‬
‫לא ידעתי אם אראה אותך שוב.‬
‫או אם ידעת כמה יקר היית לי.‬
‫אני חושב שתמיד ידעתי.‬
‫את יחידה במינך.‬
‫וברור לי שאני רוצה אותך בחיי,‬ ‫באיזו צורה שלא תהיה.‬
‫לקבור את העבר, ו…‬
‫אני מניח שהמסר שלי הוא ש…‬
‫אני…‬
‫אשמח שנהיה ידידים.‬
‫אני…‬
‫חשבתי…‬
‫דבר דומה.‬
‫הבוקר ראיתי בבירור את הכלא‬
‫שהמרירות שלי יצרה.‬
‫אני באמת מקווה שתמצאי אהבה,‬
‫במקום בו תזדקקי לה, ואני מודה לך,‬
‫מקרב לב, על הצעת הידידות שלך.‬
‫תודה לך.‬
‫טוב…‬
‫מצוין.‬
‫שיחה טובה.‬
‫אני באמת מקווה שתהיה פתוח‬ ‫למסלול לאדמירלות.‬
‫כולם מספרים כמה אתה מבריק.‬
‫אני בטוחה שהם אף מצניעים את כישוריך.‬
‫הם לא באמת יודעים מי אני,‬ ‫או מה ישמח אותי.‬
‫אבל אני יודעת.‬
‫אני מכירה אותך.‬
‫ואני יודעת שאתה רוצה חיים בעלי ערך.‬
‫ואני יודעת שתהיה נהדר.‬
‫רוצה לדעת סוד?‬
‫תמיד.‬
‫ברגעיי הקודרים ביותר בלב ים,‬
‫כשחשתי אבוד, ומבולבל, ו…‬
‫בלתי כשיר למשימה,‬
‫נהגתי לשאול את עצמי,‬
‫״מה הייתה אן עושה כאן״?‬
‫כך ידעתי מה לעשות.‬
‫העמדתי פנים שאני את.‬
‫שקרן.‬ ‫-אמת דיברתי.‬
‫את תמיד מצטיינת במצבי חירום.‬
‫מזהה מראש את צורכיהם של אחרים.‬
‫ישירה וממוקדת. רגועה ומחושבת.‬
‫מצוידת בתועפות של תבונה.‬
‫את אדם יוצא דופן.‬
‫מכעיס אותי שהעולם‬ ‫מונע ממך את האפשרות להיות אשת ציבור.‬
‫יכולת להיות אדמירלית מעולה.‬
‫תודה.‬
‫אל תתרחקי יותר מדי. יש סחף חזק.‬
‫וכולי.‬
‫סליחה.‬
‫אני שוב מנסה לגונן עלייך.‬
‫עמדי נוח.‬
‫כעת אנו דבר גרוע יותר מאשר אקסים.‬
‫אנחנו ידידים.‬
‫עכשיו את חוסמת את דרכי.‬
‫סלח לי.‬ ‫-לפני שתלכי…‬
‫הרשי לי לערוך היכרות מסודרת.‬
‫או שמא המלווה שלך אורב מעבר לפינה‬ ‫כדי לנזוף בי שוב?‬
‫הוא ידיד שלי,‬
‫ו…‬
‫נדמה לי שהוא טעה בפירוש כוונותיך.‬
‫כוונותיי פורשו בדיוק רב.‬
‫התכוונתי שתבחיני בי.‬
‫מיס…?‬
‫מיס.‬
‫פשוט. אהבתי.‬
‫ניפגש שוב?‬
‫את זאת נשאיר בידי הגורל.‬
‫במילים אחרות, טרם החלטתי.‬
‫מה?‬
‫מה קרה, אן?‬
‫האיש שחלפנו על פניו אתמול.‬
‫- אליוט -‬
‫סליחה, מה שמו של האדון שעזב הרגע?‬
‫זה מר וויליאם וולטר אליוט, מיס.‬ ‫בדרכו לבאת׳.‬
‫אלא מה, הסתלק ברגע שהגעתי לחלון.‬
‫דודן?‬ ‫-לא סתם דודן, הנרייטה.‬
‫יורשו של אבינו. נכתוב לאבא תכף ומיד.‬
‫הבשורות לא יתקבלו בברכה, מרי.‬ ‫את יודעת זאת היטב.‬
‫הוא ירתח מזעם.‬
‫מה קרה ביניהם?‬ ‫-אבי ומר אליוט מסוכסכים.‬
‫אני אוהב רכילות משפחתית.‬ ‫-ספרי לנו.‬
‫מר אליוט יירש את האחוזה בכל מקרה.‬
‫אך אבא רצה שהוא יישא את אליזבת לאישה‬ ‫כדי שהתואר יישאר במשפחה הקרובה.‬
‫אך הוא סירב לה.‬
‫נודע לנו שהוא התחתן‬ ‫עם אמריקאית שאיש לא הכיר.‬
‫אבא השליך מגש מתאבנים כשזה נודע לו.‬
‫אך מר אליוט היה לבוש בבגדי אבלים, לא?‬ ‫-אשתו מתה.‬
‫את בטח שונאת אותו‬ ‫בגלל כל המבוכה שהוא גרם למשפחתך.‬
‫בעצם, בינתיים זו התכונה החביבה ביותר שלו.‬
‫מזל שלו שמצא את לואיזה.‬
‫הוא סיפר לך משהו על רגשותיו?‬
‫לא. היא סיפרה.‬
‫תודה.‬
‫זהירות.‬
‫תפוס אותי, קפטן!‬
‫טוב, זה היה החימום שלך. עוד פעם.‬
‫לא, לואיזה. זה מספיק.‬
‫אני קופצת. או שתתפוס אותי או שלא.‬
‫לואיזה!‬ ‫-לא!‬
‫לא, אל תזיזו אותה. לואיזה?‬
‫לואיזה?‬
‫את שומעת אותי?‬
‫אנחנו צריכים רופא.‬
‫אני אלך.‬
‫לא, צריך מישהו שמכיר את העיירה.‬ ‫בניק, תשיג רופא.‬
‫מהר!‬ ‫-לואיזה.‬
‫אן, מה אוכל לעשות?‬ ‫-תגלה סבלנות.‬
‫היא עדיין נושמת.‬
‫זה בסדר, היא נושמת.‬
‫היא סובלת מזעזוע מוח רציני,‬
‫אך כבר ראיתי פצועים‬ ‫שהחלימו במקרים קשים יותר.‬
‫יש סיבה לאופטימיות.‬
‫תנו לה לנוח כעת.‬ ‫-כן.‬
‫היא תוכל להישאר כאן?‬ ‫-בוודאי.‬
‫לא, עזרת לנו כל כך…‬ ‫לא נמשיך להכביד עלייך.‬
‫היא תישאר כמה זמן שתצטרך,‬
‫ומי שלא יתנגד לשבת על הרצפה‬ ‫מוזמן להישאר איתה.‬
‫כדאי שאן תישאר ותעזור לך, גב׳ הארוויל.‬
‫אין אדם מוכשר ומושלם יותר מאן.‬
‫תישארי, הלא כן?‬
‫בוודאי.‬
‫לא אעז לעזוב בטרם תתעורר.‬
‫אבשר למשפחת מאסגרוב.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫התואיל ללוות את מרי והנרייטה?‬
‫ללוות אותי?‬
‫הילדים, מרי.‬
‫שלא יבלו לילה נוסף אצל הוריי.‬
‫הם כמעט שרפו את הבית בפעם שעברה.‬
‫למה שאן תישאר?‬
‫אן שאין בינה ובין לואיזה דבר.‬ ‫-מרי…‬
‫ממה ששמעתי, מרי,‬
‫את סובלת מאלרגיה לבתים‬ ‫שמעסיקים פחות מחמישה משרתים.‬
‫אינך חוששת שתידבקי במחלה?‬
‫אני נשארת. נסיעה טובה, אן.‬
‫זו לא אשמתך. אמרת לה לא לקפוץ.‬
‫במילים, כן.‬
‫אך בדרכים אחרות…‬ ‫-דרכים אחרות?‬
‫נתתי לה להאמין שאני אדם‬ ‫שיהיה ערוך לתפוס אותה.‬
‫איך בדיוק עשית את זה?‬
‫ידעתי שהיא מאוהבת.‬
‫ובכל זאת, לא ניסיתי להניא אותה.‬
‫זו, מן הסתם, התוצאה.‬
‫לולא זה קרה,‬
‫אפשר רק לדמיין אילו חיים היו לנו.‬
‫עכשיו אני אחראי לה.‬
‫איך אבשר להוריה?‬
‫ברוגע.‬
‫בישירות.‬
‫הצע לעזור להם בכל דרך שיבקשו.‬
‫בהצלחה.‬
‫מה תעשי עכשיו?‬
‫עליי לנסוע לבאת׳.‬
‫תודה לך.‬
‫על הכול.‬
‫איך זה ייתכן‬
‫שהחיים יכולים להישאר סטטיים,‬
‫להתנגד בעיקשות לכל שינוי‬ ‫במשך שנים ברציפות, ואז…‬
‫בלי אזהרה, להיות מוצפים בחידושים כה רבים,‬
‫וכל זאת תוך שבועות ספורים?‬
‫אי אפשר לזכור את החיים שלפני המבול.‬
‫מסכנה. מה שלום הוריה?‬
‫המומים, אך משתדלים לשמור על תקווה.‬
‫מה עוד אפשר לעשות?‬
‫איפה הן?‬
‫זה בסדר, איננו צריכות אותן.‬
‫רציתי שזה יהיה מושלם בשבילך.‬
‫אל תדברי שטויות.‬
‫די לי להיות כאן איתך.‬
‫לא. אין פיקניק בלי מקרונים.‬
‫הנרי היה יוצא מכליו‬ ‫אילו שכחו לארוז את כל הקינוחים.‬
‫למזלך, אינני מחבבת מקרונים במיוחד.‬
‫ואינני הנרי.‬
‫לא.‬
‫מי כן?‬
‫את חושבת לפעמים לבלות בחברת אדם אחר?‬
‫כמה גברים הציעו.‬
‫את יודעת בחברת מי אני נהנית?‬
‫בחברת עצמי.‬
‫יש סיבה לכך שאלמנים מתים ראשונים,‬ ‫ורווקות מתות אחרונות.‬
‫נעים מאוד בחברתנו.‬
‫אבל את לא מתגעגעת לפעמים להיות ב… חברה?‬
‫מדוע לדעתך אני יוצאת‬ ‫לטיולים כה רבים באירופה?‬
‫ליידי ראסל!‬
‫אני מקווה שלא הפרזתי באכילה.‬ ‫בוודאי מצפה לנו משתה הערב.‬
‫נכיר את מר אליוט המפורסם.‬
‫אך למה הוא מנסה להתחבב על אבא?‬
‫אליזבת, כמובן, משוכנעת שהיא־היא הסיבה,‬
‫בזכות קסמיה הרבים.‬
‫אין למר אליוט מה להרוויח מאבי.‬
‫הוא עשיר ממנו, ויירש את תוארו בכל מקרה.‬
‫הוא בטח מנסה להשיג משהו.‬
‫מדוע את חושדת בו כל כך?‬
‫מפני שגבר נאה כל כך‬ ‫חייב להיות בעל מניע נסתר.‬
‫מה את מסתירה מפניי?‬
‫ראיתי את מר אליוט.‬
‫והוא מושך.‬
‫מושך מאוד.‬
‫פגשת אותו?‬
‫בליים. אם כי לא הכרנו זה את זו.‬
‫אני מריחה רומן מתבשל?‬
‫זה לא יקרה.‬
‫מפני ש…‬ ‫-מפני שהוא 10.‬
‫אסור לסמוך על 10.‬
‫- באת׳ -‬
‫זה המקום.‬
‫זו דרכו להצטנע?‬
‫זו התחלה.‬
‫אל תכריחי אותי.‬
‫היי אמיצה, יקירתי.‬
‫ניפגש הערב.‬
‫אן!‬
‫אני כה שמחה לראות אותך.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫מר אליוט בדרכו הנה,‬ ‫ואני רוצה שהוא יראה איך אני נראית לידך.‬
‫כמה טוב לחזור הביתה.‬ ‫-תארי לעצמך.‬
‫הוא מאוהב בי בסתר מזה עשור.‬
‫מסכן. הוא בוודאי סבל.‬
‫כן, ואפילו נאלץ להתחתן כדי להימלט מפנייך.‬
‫מטורף, הלא כן?‬
‫הוא כנראה חשב שאני לא בליגה שלו.‬ ‫-קשה לי לחשוב על סיבה אחרת.‬
‫אני אף פעם לא בטוחה אם את לועגת לי,‬
‫אבל דעתך כה זניחה בעיניי‬ ‫שזה לא משנה לי כך או כך.‬
‫אן!‬
‫זה מה שאת לובשת?‬
‫מר אליוט עומד להגיע בכל רגע.‬
‫הופתעתי לשמוע כמה סלחני היית,‬ ‫אחרי המרורים שאכלת ממנו.‬
‫מרורים?‬
‫טוב… היו הכפשות רבות.‬
‫הוא מכחיש שהכפיש.‬
‫אבא, הוא הכפיש אותך באוזניך.‬
‫הכחשתו הייתה תקיפה ביותר.‬
‫זה הוא!‬
‫פתחי את הדלת, אן. ותזדקפי.‬
‫מהר!‬
‫בחיי…‬
‫תודה.‬
‫נראה שהגורל בכל זאת בעדי.‬
‫אני דודניתך, אן.‬
‫דודנית? מעניין.‬
‫שיפור לעומת ״עוברת אורח״, אבל…‬
‫עדיין רחוק מ״אהובת נפש״.‬
‫אבל בשביל תואר, אני מוכן לעבוד.‬
‫איזה מזל יש לי. פלרטטן וגם חרוץ.‬
‫ואל תשכחי ״עשיר״.‬
‫טוב שאתה כאן כדי להזכיר לנו.‬
‫מה קורה פה, למען השם?‬
‫אל תדאגי, יקירתי. הוא רק מתאמן עליי.‬
‫שנלך?‬
‫שמעתי שאתה מבקר אצל אחותי לעתים תכופות.‬
‫היא שמחה לקבל תשומת לב.‬
‫טוב לשמוע שאחותך מסוגלת לשמוח, אבל…‬
‫ממש לא חשבתי על רומנטיקה.‬
‫עד היום.‬
‫טוב, אם לא באת הנה למטרות חיזור…‬
‫גברת קליי, כמובן.‬
‫גברת קליי?‬
‫לפני כחודש נודע לי שדודי הגיע לבאת׳,‬
‫בלוויית אישה מן המעמדות הנמוכים.‬
‫רבים הניחו שהיא מעוניינת להינשא לו.‬
‫נישואים שכאלה היו נחשבים כסקנדל.‬
‫אתה חושש לשמו הטוב של אבי?‬
‫לא, כלל לא.‬
‫אני חושש שייוולד לו בן,‬ ‫ושהבן הזה יגזול ממני את תוארי,‬
‫ואת אחוזתי.‬
‫תוכניתי היא למנוע זאת בכל דרך שתידרש.‬
‫אמרתי לך, בשביל תואר אני מוכן לעבוד.‬
‫אני מוכרחה לומר שפתיחותך מרשימה אותי.‬
‫מרענן, כן?‬
‫כמה טוב לראות אותך שוב.‬
‫שמעתי על התאונה האיומה‬ ‫שקרתה לכם אחרי שעזבתי את ליים.‬
‫מה שלומה?‬
‫היא עדיין מרותקת למיטתה,‬
‫אך הוטב לה. כך שמעתי הבוקר.‬
‫תודה ששאלת.‬
‫ודאי סבלת מאוד.‬
‫סבלתי הכי פחות, באמת.‬
‫יש לך נשמה עדינה.‬
‫יש לך רגשות עמוקים כלפי הסובבים אותך.‬
‫זה בוודאי היה קשה.‬ ‫צר לי שנאלצת לעבור את זה.‬
‫תודה.‬
‫נהדר, יקירתי.‬
‫קדימה. ברכתי נתונה לך.‬
‫לא הייתי עושה דבר בלעדיה.‬
‫בראבו!‬ ‫-בראבו!‬
‫בראבו. הפלאת לנגן.‬
‫הוא מפגין כנות במטרה לפרוק אותי מנשקי.‬
‫זה לא מצליח לו.‬
‫בינתיים.‬
‫זה בטח לא יצליח לו.‬
‫נכון?‬
‫מה?‬
‫אושר!‬
‫סלחו לי, אני חווה אושר.‬
‫הרוזנת דלרימפל ובתה,‬
‫מיס קרטרט הנכבדה,‬
‫נמצאות בבאת׳.‬
‫עשיתם חזרות בזמן שישנתי?‬ ‫-דודניותינו היקרות.‬
‫אני מתה על דודניות.‬
‫המונח ״דודנית״ מתייחס בדרך כלל‬ ‫לקרובים באילן היוחסין של אותו אדם,‬
‫לא לאלה שביער היוחסין הכללי.‬
‫אין לבנות דלרימפל מושג שאנחנו קיימים.‬
‫בעזרת כמה עזרים חזותיים,‬
‫בטוחני שנצליח להסביר‬ ‫את קשרי המשפחה על בוריים…‬
‫בתוך שלושת רבעי השעה.‬
‫אבל למה?‬ ‫-למה?‬
‫הן בנות אצולה.‬
‫כולם ירצו להיראות בחברתן.‬
‫אבל לשם מה להיראות בחברתן?‬
‫אן, אל תתעקשי להיות סתומה.‬
‫מהר! הכינו את מיטב המחלצות.‬
‫אנו עומדים לגעת…‬
‫בגדולה.‬
‫לפעמים אני חולמת‬
‫שתמנון ענק מוצץ לי את הפנים,‬
‫ובמאמציי להשתחרר,‬
‫אני מבינה שזרועותיי הן זרועות תמנון,‬
‫ואני לא מצליחה להרחיק אותו,‬
‫ואז אני מבינה, כמובן, שאני…‬
‫התמנון, ושאני…‬
‫מוצצת לעצמי את ה…‬
‫פרצוף.‬
‫כמו בחיים.‬
‫לעתים, אלה שנראים לנו כאויבינו המרים ביותר‬
‫הם רק גרסאות צללים שלנו עצמנו.‬
‫נאה דרשת, מר אליוט.‬
‫אולי בפעם הבאה שתיתקלי בתמנון,‬
‫מיס אליוט,‬
‫תחבקי אותו במקום לנסות להתנתק.‬
‫תעטפי את הזרועות האלה סביבו‬
‫ותני לעצמך להיכבש.‬
‫בחלומותיך, מר אליוט.‬
‫וגם בחלומותיי.‬
‫זה קרה בגלל אכילת גבינה‬
‫קרוב מדי לשעת השינה.‬
‫הצלחה כבירה!‬
‫ידעתי שכך יהיה.‬
‫איש לא מסוגל לעמוד בפני קסמיך,‬ ‫אפילו לא בני אצולה.‬
‫קרובייך האצילים מאכזבים אותך.‬
‫אסור שהאישה האיומה הזאת תתחתן עם אביך.‬
‫אמור לי משהו,‬
‫אתה באמת מעדיף למנוע‬ ‫מגב׳ קליי להתחתן עם אבי‬
‫מאשר לשוחח איתי?‬
‫תמנונה יקרה שלי,‬
‫אין שום תחרות.‬
‫אתה יודע…‬
‫אתה מתחיל להתחבב עליי.‬
‫עכשיו אני חושד.‬
‫כולם חייבים להיות מעניינים?‬
‫כלל לא. הם חופשיים‬ ‫להיות משעממים כאוות נפשם,‬
‫בתנאי שלא מצופה ממני לשבת איתם.‬
‫והוא?‬
‫הוא סיפק אתנחתה קלה.‬
‫יותר מכפי שציפיתי.‬
‫הוא החמיא לך מאוד באוזניי.‬
‫אני מאמינה שמתחיל להתרקם פה קשר.‬
‫מר אליוט היה מסוגל להיקשר גם לתפוד‬ ‫אם הייתה לו תועלת מכך.‬
‫אליזבת אולי הייתה מוצאת סיפוק‬ ‫בחיים בבית לנצח,‬
‫אך בשבילך זה היה גזר דין מוות.‬
‫אני רק אומרת שאני מקווה שתסכימי למר אליוט‬
‫אם הוא יציע לך הצעה.‬
‫על סמך הידע הרב שצברת עליו?‬
‫אולי לא צברתי ידע רב עליו,‬ ‫אך צברתי ידע רב עלייך.‬
‫הוא לא רק עשיר ונעים הליכות…‬
‫אני מאמינה שהוא עורר בך עניין.‬
‫אחרת לא הייתי ממליצה על כך.‬
‫אני מודה, יש שם משהו.‬
‫אך לשם שינוי, אני מבקשת שתאמיני‬ ‫שאני מסוגלת לקבל החלטות בעצמי.‬
‫עליי להישמע להוראותיו של לבי.‬
‫ניסיתי פעם את החלופה,‬ ‫ולעולם לא אסלח לעצמי על כך.‬
‫התכוונת לומר שלעולם לא תסלחי לי.‬
‫פשוט חשבתי שלאור הנסיבות…‬
‫נסיבות?‬
‫האירוסים, כמובן. וונטוורת׳ ולואיזה.‬
‫אוי, חשבתי שידעת.‬
‫כולם מדברים על לואיזה והקפטן שלה.‬
‫יקירתי…‬
‫איך אוכל לעזור?‬
‫אני רק רוצה להיות לבדי.‬
‫אהיה כאן כשתצטרכי אותי.‬
‫תמיד דמיינתי שאתמודד עם הרגע הזה‬
‫בחן.‬
‫שאדהים את עצמי ואת הזולת ב…‬
‫התנהלותי המכובדת והשקטה.‬
‫ביכולתי לעמוד בזה.‬
‫פסלים יפוסלו בדמותי.‬
‫״לזכרה של אן אליוט,‬
‫שחוותה אובדן קוסמי,‬
‫ובכל זאת שמרה על פאסון מרשים.״‬
‫אן.‬
‫אתה כאן.‬ ‫-כן.‬
‫כך זה נראה.‬
‫את לבדך?‬
‫אני רק מחכה לידיד.‬
‫הבנתי.‬
‫נקלענו לגשם. הוא הלך להזמין כרכרה.‬
‫הוא מקסים למדי.‬
‫אני שמח לשמוע.‬
‫הוא מצחיק אותי.‬
‫נחמד לצחוק.‬
‫נראה שטרם שמעת על האירוסים. אני שמח…‬
‫סליחה, הסוסים היו איומים בגשם.‬
‫מר אליוט, הרשה לי להציג…‬ ‫-אנו זוכרים זה את זה.‬
‫אכן.‬
‫זה קפטן וונטוורת׳.‬
‫כן, ידידך הטוב, קפטן וונטוורת׳.‬
‫אני שמח על ההזדמנות‬ ‫להתנצל על התנהגותי בליים.‬
‫זה קרה משום שהסתנוורתי מ…‬
‫היצור המהמם הזה.‬
‫אל תקרא לי ״יצור״.‬
‫מן ה…‬
‫…אישה הזאת?‬
‫מה רע ב״יצור״?‬ ‫-נדבר על זה אחר כך.‬
‫למה אתם מתעכבים כל כך?‬
‫רק שנייה.‬
‫יש מחר קונצרט. תצטרף אלינו?‬
‫לא הייתי רוצה להפריע.‬
‫להפריע למה?‬
‫תבוא, אם כך. מצוין.‬
‫נהיה רביעייה: אתה, היא, הבל קנטו, ואני.‬
‫הוא מקורי למדי, מה?‬
‫ייחודי, אפילו.‬
‫טוב לראות אותך מאושרת.‬
‫תודה.‬
‫אני מקווה שגם אתה מאושר.‬
‫אן, כדאי שנצא לדרך.‬
‫ניפגש מחר.‬
‫אן, מהרי!‬ ‫-קדימה.‬
‫ערב טוב.‬
‫שנלך?‬
‫מה שלום לואיזה?‬
‫חזרה לקו הבריאות.‬
‫ובכל זאת, עדיין מתאוששת.‬
‫זה יצריך זמן ואהבה.‬
‫טוב.‬
‫כל עוד אתה בבאת׳,‬ ‫אני מקווה שנוכל להיפגש.‬
‫לא בטוח שאשאר כאן זמן רב.‬
‫אני על פרשת דרכים.‬
‫הציעו לי לפקד על ספינה.‬
‫היא תצא למלטה בשבת, אז…‬
‫אין לי זמן רב להחליט.‬
‫זה נשמע מלהיב.‬
‫אכן.‬
‫אני מרוצה בעבודתי,‬ ‫ושמח על ההזדמנות לשרת, אך…‬
‫סליחה על ההפרעה, אבל…‬
‫אני צריך את אן שלי לרגע.‬
‫גם דוברת איטלקית שוטפת, היית מאמין?‬
‫אנו זקוקים לעזרה בתרגום התוכנייה.‬ ‫-רק רגע.‬
‫אן, אנו זקוקים לאיטלקית שלך.‬ ‫בשביל הדודניות.‬
‫אני מקווה שתוכל להגיע לחתונה.‬
‫אן תהיה שבר כלי אם לא תבוא.‬
‫אני יודע כמה ידידותך יקרה לה.‬
‫פרדריק!‬
‫קיוויתי שנוכל להמשיך בשיחתנו.‬
‫צר לי, נראה שלא תהיה עוד הזדמנות.‬
‫הרגע החלטתי לצאת להפלגה.‬
‫יש סידורים רבים לקראת שבת.‬
‫סליחה, אני שוב מפריע.‬
‫לא, לא. חוששני שאני הוא המפריע.‬
‫תיהנו מהמערכה השנייה.‬
‫כן.‬
‫לא התכוונתי להרגיז…‬ ‫-מר אליוט, תן לי לדבר.‬
‫את קטעת אותי.‬
‫תני לי לדבר ראשון.‬
‫רגשות אותנטיים זה דבר חדש לי.‬
‫אני מנסה ללמוד ממך. בשבילך.‬
‫את טובה מדי בשבילי, ואני מבועת.‬
‫אך אני רוצה מאוד שתהיי אשתי.‬
‫אין דבר שישמח אותי יותר.‬
‫אשתך?‬
‫כן. אינך חייבת לענות עכשיו.‬
‫אך אנא, חשבי על כך.‬
‫הקפטן צדק, אתה יודע.‬
‫הוא אכן אדון ייחודי.‬
‫צ׳רלס, מהר!‬
‫נרדמה לי הרגל במסע ואני זקוקה לעיסוי.‬
‫מרי, מה את עושה פה?‬
‫באתי לאסוף אותך, כמובן.‬
‫את צריכה לבוא לאכסנייה‬ ‫עם צ׳רלס ואיתי ולהקשיב לדיבורים שלי.‬
‫באנו לביקור קטן.‬
‫מאז התאונה של לואיזה,‬ ‫החיים נראים כה שבריריים ובני־חלוף.‬
‫בזכות זה הבנתי כמה חשוב‬ ‫לבלות זמן הרחק מהילדים.‬
‫וזה מאוד לא הוגן שאת ואליזבת נהנות לכן פה‬
‫עם מר אליוט והדודניות האצילות שלנו,‬ ‫לפני שבכלל הציגו אותי בפניהן,‬
‫חרף העובדה שאני אומנית הדקופאז׳‬ ‫המוכשרת ביותר בין שלושתנו.‬
‫אן, שמעת?‬
‫לואיזה מתחתנת עם ימאי,‬
‫והנרייטה עם הכומר ההוא‬ ‫שנראה כמו נייר מקומט, הנרי הייטר.‬
‫מרי, זכרי את הרשימה שלך.‬
‫אה, כן.‬
‫הרופא שלי אומר שהכרת תודה תעשה לי טוב.‬
‫אז בכל פעם שמשהו נורא קורה בחיי,‬ ‫עליי לחשוב על משהו שאני שמחה בו.‬
‫לדוגמה, העובדה ששתי אחיותיי‬ ‫מאוהבות עד כלות ועומדות להינשא?‬
‫לא, זה לא עושה לי כלום.‬
‫ובכן, אני שמחה בשמחתן.‬
‫ואבוא לבקר בהמשך.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫יש לי תוכניות.‬
‫אילו תוכניות?‬
‫למעלה? אין לך תוכניות, אין לך אפילו חברים,‬ ‫וכל קרובייך נמצאים בבית הזה.‬
‫צר לי להסכים עם אשתי, אן,‬
‫אך קיבלתי הוראה מפורשת‬ ‫שלא לחזור לאכסנייה בלעדייך.‬
‫זו תהיה פגישת מחזור של ליים.‬
‫קפטן הארוויל הוקסם ממך,‬ ‫ושמח לחדש את ההיכרות איתך.‬
‫הוא נסע לאסוף את וונטוורת׳.‬
‫כמה חבל שיש לך תוכניות אחרות.‬
‫- אכסניית ווייט הארט -‬
‫התגעגעתי.‬ ‫-צ׳רלס.‬
‫צריך להיפרד מוונטוורת׳‬ ‫כמו שצריך לפני שיפליג.‬
‫בהחלט. כמה כוסיות, משחק קלפים…‬
‫אם כי, ממה שהבנתי, לאן יש תוכניות אחרות.‬
‫אני לא מצטיינת בקלפים.‬ ‫-הגרועה ביותר שראיתי מימיי.‬
‫זה היה אז. הזמן מביא איתו שינויים רבים.‬
‫עוד לא השתניתי כל כך.‬
‫וונטוורת׳, סליחה על ההפרעה, אך לא אשקוט‬ ‫עד שהמכתב הזה יגיע לידי האדמירל קרופט.‬
‫היית חמקמק מאוד בחודשים האחרונים.‬
‫בהחלט.‬
‫סיימנו?‬
‫אני מניחה שכן.‬
‫רק עוד רגע.‬
‫אתה נראה קצת עצוב, קפטן הארוויל.‬
‫למעשה, אני צריך לשמוח.‬
‫קפטן בניק מצא אהבה סוף סוף.‬
‫כמה נפלא.‬
‫חשבתי שתשמח.‬
‫כל כך רצית לעודד אותו.‬
‫אבל לא ידעתי איך זה ישפיע עליי.‬
‫זה כאילו שסבלו שמר את אחותי בחיים איכשהו.‬
‫פאני המסכנה.‬ ‫היא לא הייתה שוכחת אותו במהירות כה רבה.‬
‫טוב… זה בטוח.‬
‫איננו שוכחות אתכן‬ ‫באותה מהירות שבה אתם שוכחים אותנו.‬
‫נשים אוהבות מעבר לכל גבול הגיוני.‬
‫זה חזק מאיתנו.‬
‫רגע… לא התכוונתי להעלות סברות‬ ‫לגבי ההבדלים בין גברים לנשים.‬
‫אני אעשה זאת.‬
‫ייחודן של בנות מיני, לדעתי,‬ ‫הוא שאהבתנו היא הממושכת ביותר.‬
‫אנו אוהבות גם כשאין תקווה.‬
‫אוהבות מפני שאין לנו ברירה.‬
‫סיימתי.‬
‫תודה.‬
‫אי אפשר לריב איתך.‬
‫אני חושבת שפאני הייתה שמחה‬ ‫שדואגים לבניק שלה.‬
‫פאני מעולם לא הייתה קנאית.‬
‫למעשה, לעתים תהיתי אם רוחה של אחותי‬
‫היא שגרמה ללואיזה למעוד,‬
‫מפני שידעה איכשהו היכן היא תנחת.‬
‫לואיזה?‬
‫סיפרתי לך,‬
‫ליקום יש תזמון מושלם.‬
‫וכשהצעת ברוב חוכמתך‬ ‫לשלוח את בניק להביא רופא,‬
‫ודאי לא היה לך מושג‬ ‫לאיזו תגובת שרשרת תגרמי.‬
‫קפטן, חוששתני שהתבלבלתי.‬
‫אני מדבר על אירוסיהם‬ ‫של לואיזה וקפטן בניק, כמובן.‬
‫הם התאהבו, לאט אבל בטוח,‬
‫בזכות תשומת הלב שהרעיף עליה עד שהבריאה.‬
‫על מה חשבת שאני מדבר?‬
‫אינני יודעת.‬
‫אדאג שהמכתב הזה יגיע לאדמירל קרופט.‬
‫- אן אליוט -‬
‫״אן היקרה,‬
‫איני יכול עוד להאזין בשתיקה.‬
‫אן, את חודרת את נשמתי.‬
‫שלא תעזי לומר שהגבר שוכח לפני האישה,‬
‫שאהבתו גוועת מהר יותר מאהבתה.‬
‫מחציתי ייסורים ומחציתי תקווה.‬
‫אני יודע שתינשאי למר אליוט,‬ ‫אך לא אסלח לעצמי אם לא אומר לך זאת.‬
‫את ורק את הבאת אותי לבאת׳.‬
‫רק בשבילך אני חושב ומתכנן.‬
‫אך כמובן, לא ראית זאת. וכי איך תוכלי?‬
‫מפני שאהבתך לא האריכה ימים כאהבתי.‬
‫אן…‬
‫לא אהבתי אף אישה מלבדך,‬
‫ודומני שלעולם לא אוהב.״‬
‫אן.‬
‫אני יכול להסביר…‬ ‫-אני מאחלת לכם אושר.‬
‫״פעמים רבות חשבתי איך לומר לך זאת,‬
‫אך כאבה של האהבה הנכזבת דחק בי לשתוק.‬
‫אל תאמרי לי שאיחרתי את המועד.״‬
‫פרדריק!‬
‫״אהבתי אלייך לא אבדה מעולם.״‬
‫האהבה, פנים רבות לה.‬
‫בעיני אחדים,‬ ‫הזוגיות הנכונה יכולה להיות עסק מכניס.‬
‫בעיני אחרים, חיבור אמיתי הוא פרס מספיק.‬
‫איפה הם?‬
‫מותר למצוא אהבה בתנאים שלך.‬
‫- טיולים באירופה‬ ‫אלגנטיים ודיסקרטיים -‬
‫גם אם היא שונה מהמקובל.‬
‫שאף אחד לא יאמר לך כיצד לחיות.‬
‫או את מי לאהוב.‬
‫אני למדתי בדרך הקשה.‬
‫הטי את הסקסטנט‬ ‫עד שתמונת השמש תשיק לקו האופק.‬
‫כן. הטיתי.‬
‫הזווית הזאת היא הסמן שלך.‬ ‫בדרך כלל היינו רושמים אותה במקום כלשהו,‬
‫ובעזרת משוואות מתמטיות שונות,‬ ‫תוך התחשבות בגובה הצוק,‬
‫אפשר לחשב על איזה קו רוחב אנו נמצאים.‬
‫זה הכול?‬
‫לא אגלה לאף אחד כמה קל לנווט בלב ים.‬
‫זה עלול לפגוע במוניטין של חיל הים.‬
‫בשם הכתר, תודה לך על הדיסקרטיות.‬
‫חשבתי שאולי נעגון לביקור קצר בוונציה,‬
‫לפני קונסטנטינופול?‬
‫את יודעת כמה קשה לסובב ספינה לאחור?‬
‫כן.‬
‫מניסיון אישי.‬
‫- על פי הרומן ״השפעה״ מאת ג׳יין אוסטן -‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬