Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
Jeg giftet meg nesten en gang.
Wentworth hadde hjertet mitt.
Men han var en sjømann uten rang eller formue.
Og jeg ble overtalt til å gi slipp på ham.
BASERT PÅ ROMANEN AV JANE AUSTEN
Nå er jeg singel og blomstrer.
Jeg drikker gode viner,
nyter varme bad
og ligger med ansiktet ned i puten.
Som jeg sa, blomstrer.
Hvem trenger romantikk når man har… familie?
Faren min har aldri sett en reflekterende overflate han ikke likte.
Forfengelighet er begynnelsen og slutten på hans karakter.
Midten også.
"Sir Walter Elliot, født 1. mars 1760.
En mann av betydning, kjent for sin utsøkte kjeve."
Hans respekt og varme hengivenhet er kun tildelt ham selv.
Man kan bare unnslippe sin familie på to måter, ekteskap og død.
Begge virker usannsynlige i nær fremtid.
"Giftet seg med Jane den 15. juli 1784."
Moren min.
Jeg savner henne.
"Jane døde i 1801. Hun ga sir Walter tre barn."
Søstrene mine.
"Elizabeth, en hyllet skjønnhet
og Somersets mest moteriktige notabilitet."
Elizabeth, den eldste.
"Mary, gift med Charles Musgrove,
arving til den makeløse Uppercross-eiendommen."
Mary, den yngste.
"Og Anne, født den 9. august 1787."
Og jeg, det mellomste barnet, sprekken i fasaden hans.
Synd at vi ikke fant noe fint å skrive om deg.
-Takk for forsøket. -Bare hyggelig.
Jeg ville utelate deg, men folk kunne ha trodd at du var død.
-Innkrevere. -Pappa?
Det ene faren min elsker mer enn seg selv, er å bruke penger.
Det var uunngåelig at de tok slutt.
-Pappa… -Pappa er blakk, prinsesse.
Leken er over.
Så, så, sir Walter.
Mange står overfor gjeld på et tidspunkt i livet.
Du har ikke noe annet valg enn å senke forbruket.
Jeg har satt opp et budsjett. Kuttene er understreket.
Møt mors beste venn og ærligheten selv.
Lady Russell ga meg råd om alle temaer slik mor ville ha gjort.
Alltid innsiktsfull og hjelpsom.
Med ett markant unntak.
Noen har ikke hjem eller mat. Prøv å sette det i perspektiv.
Mr. Shepherd, var jeg interessert i nye perspektiver ved å tenke på fattige,
ville jeg bedt om prisen på frisøren din.
Ikke be meg endre på ting ved å se dem annerledes.
Se ting på min måte, og så endrer du dem deretter.
Kanskje det holder å droppe veldedigheten.
Gir vi til det?
Jane ville skammet seg.
Hun ba meg om å beskytte døtrene hennes fra farens lettsindighet,
og jeg har sviktet.
Arrogansen din vil drive dem konkurs.
Far.
Et godt omdømme kommer fra ærlighet, integritet, medfølelse,
å ta ansvar for andres velferd.
Vi snakker om noe viktig her. Prøv å følge med.
Hva med å flytte til et mindre og billigere sted?
Bath er fint.
Spaene der vil gjøre underverker for huden din.
Hva med Kellynch Hall?
Forleden møtte jeg en rik marineoffiser
som ville betalt godt for å leie et hus som Kellynch.
Ingen sjømann skal bo i huset mitt.
-De er stygge. -Admiral Croft er ganske kjekk.
Admiral? Hvilken rett har den britiske marinen
til å gi personer av tvilsomt opphav unødige titler?
Bare Gud har rett til å gi rang.
Hva hjelper en tittel om du må fortjene den?
Hva hjelper noe om du må fortjene det?
Admiral Croft er en flott herremann.
Hans hustru nevnte en bror som bodde i området for noen år siden.
Han var også marineoffiser.
Hva het han? Wellington? Weathers? Winslow?
Mener du Wentworth?
-Wentworth? Ja. -Anne, kjære.
Jeg husker knapt vedkommende.
-Vil Bath gjøre underverker for huden min? -Ja.
Ja.
Du… Det har gått syv år.
Åtte.
-Du kan umulig fortsatt… -Jo.
Frederick Wentworth var den eneste, bortsett fra deg og moren min,
som virkelig så meg.
Og forsto meg.
Og elsket meg.
-Og den eneste av dere jeg ville… -Bytte visittkort med?
Godt sagt.
Du løy da du sa at sorgen blir leget med tiden.
-Du er sint på meg. -Jeg er sint på meg selv.
For å ha blitt overtalt.
For at jeg ikke så det jeg ser så tydelig nå.
At jeg hadde vært mye lykkeligere sammen med ham
enn jeg har vært uten ham.
Dessverre er ekteskap en økonomisk affære for kvinner.
Det dreier seg om trygghet.
Jeg kunne ikke la deg forspille alt
på en mann uten rang, formue eller forsikring.
Det var det jeg likte med ham.
Dessuten var selvtilliten berettiget. Han er rik nå.
Og kaptein.
Hvorfor har du ikke hørt fra ham?
Fordi…
Jeg knuste hjertet hans.
Og han visste hvorfor.
Jeg trodde at jeg beskyttet deg, men jeg tok feil.
Jeg forstår det nå.
Unnskyld.
Du vil finne den rette for deg.
En som elsker deg nok til å kjempe for deg.
Jeg beundrer hvor inderlig du føler, men på et tidspunkt må du gå videre.
Jeg er redd Wentworth-skipet har seilt,
så jeg sier dette med kjærlighet. Mist alt håp.
Det er sant at han har ikke skrevet.
Men jeg visste at han ikke ville gjøre det.
Han har for mye selvrespekt til å trygle.
Han kjempet ikke for meg fordi
han ikke kan godta annet enn uoppfordret kjærlighet.
Han har nok lagt det bak seg.
Jeg, derimot, har holdt det smertelig foran meg.
Den første lappen han ga meg i kirken.
Spillelistene fra ham.
KJÆRLIGHETSSANGER
En hårlokk fra ham.
Og en fra hesten hans, Sampson, som jeg knapt kjente.
Og denne kubjellen,
hvis triste, hule klemting fanger min melankoli perfekt.
Åtte år med det.
Han har vært overalt. Og marinen elsker ham.
"Frederick Wentworth gjør det godt om bord på Laconia."
"Frederick Wentworth redder en strandhval mens tilskuerne gråter."
Men ingen kunngjøringer om ekteskap.
Ingenting som tyder på at han har en annen i livet sitt.
Med andre ord…
…håpet er evig.
Siden vi skal flytte, må jeg tenke på Bath-personligheten min.
Jeg tror Bath-Elizabeth bør være mindre sofistikert enn London-Elizabeth,
men ikke like frisinnet som den landlige Elizabeth.
Hva synes du, Penelope?
Blir du med Elliot-familien nordover?
Jeg ville ikke drømme om å trenge meg på.
Du drømmer ikke om annet.
Heldigvis kunne jeg aldri drømt om å dra noe sted uten deg.
Mrs. Penelope Clay, enke, selv om hun aldri snakker om det.
Han var et lik da de møttes. Kanskje hun ikke merket overgangen.
Lady Russell mistenker at Mrs. Clay vil forføre faren min,
men jeg tror ikke hun er hans type.
Kan du forestille deg at far gifter seg under sin stand?
Du må bli med om faren din kan unnvære deg.
Mr. Shepherd, kan du unnvære Penelope?
Gode, flotte, utsøkte, sir Walter. Du er for sjenerøs for ditt eget beste.
Vi trenger ditt vinnende vesen
for å kunne holde ut alle de grå musene i Bath.
Sir Walter, ikke alle ble skapt for å være kjekke.
Skjønnheten din vil skinne dobbelt så sterkt blant dem.
Hvis man er fem i London, er man ti i Bath.
Det betyr at du og Elizabeth er tretten der.
Du blir minst seks, Anne.
Anne blir ikke med oss på en stund.
Hva?
Jeg fikk et brev fra Mary i dag.
Hun er syk igjen og trenger deg på Uppercross umiddelbart.
Du kan knapt fordra henne,
men det er mer enn noen andre har til overs for henne.
Derfor må det bli deg.
Fantastisk.
Gjem det fine sengetøyet før admiralen kommer.
Tror du at de vil stjele dem?
Vil ikke ha huden deres på lakenene mine.
Det kan bringe deg lykke.
Gjem regnskapsbøkene. Ingen må stjele identiteten min.
Jeg tviler på at noen vil ha gjelden din.
Og minn dem forsiktig på at de aldri må gå nær rosehagen min.
Ja, vær så snill. Og buskene.
Jeg liker ikke at buskene mine beundres av andre.
Bruk dårlig sengetøy, ikke gå i hagen og ikke se på buskene.
-Flere gjestfrie ord? -Det var alt.
Sørg for at alle rommene er plettfrie før de kommer.
Jeg vil ikke at det skal gå rykter om støv.
Det er enda flottere enn vi ble fortalt.
Ikke vær redd, vi er gode leietakere.
-Reiser du alltid med mannen din? -Ja. Og ingen kan stoppe meg.
Jeg har krysset Atlanteren fire ganger, og reist til Ostindia og tilbake.
Cork, Lisboa, Gibraltar…
Mine fineste øyeblikk har vært på et skip.
Du er heldig.
Du får se når du er forelsket.
Mrs. Crofts lillebror er ungkar.
Han er kaptein i marinen, ganske vellykket.
Edward, la henne være.
En kvinne uten ektemann er ikke et problem som må løses.
-Jeg kjente broren din. -Gjorde du?
Så vidunderlig.
La oss spise middag sammen når han kommer hit.
Kommer hit?
-Skipet hans er i havn. -Han kommer om to dager.
Hagen er så vakker.
Jeg lurer på hva han tenker om å møtes.
Om han ønsket å se meg før, behøvde han ikke vente.
Han er nok fortsatt sint.
Hva om jeg tar feil?
Hva om han har lengtet etter meg i alle disse årene?
Vær så god.
Kan noen hjelpe meg?
Mary er bedre enn Elizabeth fordi hun er en narsissist.
Å omgås henne krever lite energi og kan være meget underholdende.
En gang snakket jeg utelukkende italiensk en hel dag.
Hun la merke til det da jeg ba henne sende sale.
Hun er så opphengt i sin egen lidelse
at hun ikke merker at jeg er her før jeg harker.
Se nå.
Først vil hun klage over en lidelse som nesten tar livet av henne.
Så vil hun klandre mannen sin for ikke å bry seg om henne.
Og så vil hun angripe svigerforeldrene
som alltid er respektløse og forakter henne i hemmelighet.
Jeg er glad for at du er her.
Jeg vet ikke hva det er, en slags forkjølelse.
Jeg kan ikke røre meg. Jeg holder på å dø.
Charles er ute på jakt. Ikke ett trøstende ord fra ham.
Og svigerforeldrene mine sendte meg den vakre buketten. Så snilt.
Når den visner, vil jeg føle meg verre enn om de ikke hadde sendt noe.
Er det ikke slemt å påminne en døende om forråtnelse?
De hater meg.
Dessuten er barna monstre, huset trekker og ingen bryr seg om teateret lenger.
Nettopp!
Anne!
Møt svigersøstrene mine, Henrietta og Louisa Musgrove.
De er vakre på alle måter.
-Anne! -Jenter!
Vi ble så glade da Mary sa du skulle komme.
Vi har vært i ekstase.
Lov å tilbringe hvert sekund med oss, ingen unnskyldninger.
Når du ikke tar deg av søsteren din.
-Hvordan går det? -Du har ikke spurt meg engang.
-Jeg gjorde det nå. -Døende.
Jeg kjenner at organene brytes ned.
Samme som i går, altså.
Selv om organene hennes råtner, er personligheten fortsatt frisk.
Du må spise med oss hver kveld, glede oss med pianospillet ditt,
for alt vi vil, er å danse og synge og le.
Marie Antoinette!
Hvordan våger dere å si navnet mitt, undersåtter!
Rolig, damer liker ikke å bli overfalt.
Moren deres har hodepine.
Du vet ikke hvor de har vært!
Vi er sultne, Marie Antoinette.
-La dem spise kake! -Etter middag.
Det kommer gjester, admiral Croft og fruen.
-Og broren hennes, Fredrick Wentworth. -Ankom i morges. En galant kaptein.
Jeg hørte at han omdirigerte en hel flotilje for å redde en strandhval.
Ante ikke at du likte hvaler så godt.
-Har du møtt kaptein Wentworth? -I forbifarten, for lenge siden.
-Er det sant at han er svært kjekk? -Han har et snilt ansikt, ja.
Og at han lytter når kvinner snakker?
Han lytter.
Han lytter med hele kroppen.
Det er… vidunderlig.
Da høres han ut som mannen for deg.
-Du må prøve deg på ham. -Louisa…
Det er avgjort. Du får ikke skjule lyset ditt bak en busk lenger.
Takk, men jeg trenger ikke råd om hvor jeg skal ha lyset mitt.
Eller busken min.
Si meg, hvorfor er du ikke gift?
Jeg venter på å bli forelsket.
Du kan gjøre følgende. Sett deg ved ham under middagen.
Jeg setter meg siden av ham.
Lat som om du ikke kan noe. Menn liker å forklare ting.
Si at du aldri har brukt bestikk og be ham lære deg.
Er det sånn man flørter nå for tiden?
Når han begynner å virke interessert, ikke svar på noe han sier.
Vær et spøkelse.
Han blir hekta.
Så bare være meg selv, altså.
Ikke gjør det før dere har vært gift i minst ett år.
Det er kanskje et godt råd.
-Mary! -Charles, hva har skjedd?
Hjelp. Han har skadet armen.
-Hvordan? -Han falt fra et tre.
Den ene kvelden interessante folk kommer på besøk.
Han falt ikke med vilje.
Noen må bli hos ham.
Jeg skal ta med plommepudding.
Så det er moren som må bli.
Det holder ikke at jeg ga dem liv, jeg må stå over middager på grunn av dem.
Typisk min flaks.
Menn kommer alltid først om det er uenigheter.
Mary, han er skadet.
-Og du føler deg ikke bra. -Nei, jeg er helt fin nå.
-Croft-familien kommer nok tilbake. -Jeg hater livet mitt.
Jeg kan godt bli her med deg.
Det sier seg selv. Jeg blir ikke her alene.
Blir det ikke tøft å være borte fra Charles når han er skadet?
Nei, Louisa.
Prøv å forstå. Jeg er nemlig empat.
Jeg er minst rustet til å være med dem når de lider
fordi jeg føler det så intenst.
Det er mye bedre med litt avstand.
Livet er lettere for sånne som Anne som ikke er så følsomme.
Vil du at jeg skal bli, mens du drar?
Så snill du er. Jeg skal ta med plommepudding til deg.
Og kanskje litt brød og velling?
Slapp av, jeg skal fremsnakke deg!
Jeg skal tegne et så vakkert bilde at han er klar til å fri i morgen.
Om jeg bare kunne snakke med ham.
Frederick!
Perfekt.
Takk igjen for i går kveld.
Jeg tror du ville likt kaptein Wentworth.
Denne syltetøyet er for bløtt.
Jeg vil helst ikke ha bløtt syltetøy.
Jeg vil bli kaptein.
Ingen av mine nevøer skal bli sjømenn. Vet du ikke at de må bruke dumme hatter?
Vær så snill, jeg tåler ikke latter før tolv.
Og reglene sier at du må ha en dum bart.
Nei.
Wentworth har ikke bart, men han er imponerende.
-Kjekk, intelligent, rik. -Gjør det igjen.
Se på meg, jeg er kaptein Wentworth, og jeg er imponerende.
Jeg er rik og kjekk, og alle elsker meg. Og jeg er sjømann.
Kaptein, møt Marys søster, Anne.
-Vi har faktisk møttes. -Vi har møttes.
For lenge siden, før jeg var rik.
Ikke før jeg var kjekk.
Du ser gammel ut.
-Jeg mente ikke det. -Hva mente du?
Eldre enn du pleide å se ut. Ansiktet ditt har modnet.
Fra et liv med hensikt.
-Sier du at mitt mangler hensikt? -Det vet jeg ikke.
Håret ditt er intakt.
Håret ditt er også…
…passelig passende.
-Takk. -Så dere har virkelig møttes.
-Flyktig. -Og likevel minneverdig i sin flyktighet.
Skal vi gå?
-Det skal vi. -Ja.
-Hva? -Du har syltetøy i ansiktet.
UPPERCROSS HOVEDHUS
Jeg sa at han ville komme tilbake. Du må sitte ved siden av ham.
Louisa.
Kom denne veien.
Takk.
Kaptein Wentworth, du skal sitte ved siden av meg.
Ja visst..
Louisa.
Så perfekt.
-Jeg setter meg ved siden av deg. -Her.
Takk skal du ha.
Lyset er plassert bak busk.
-I skaftet? -I skaftet.
Litt av en forbedring.
Fra hva?
Fra den som ikke ville sitte ved siden av meg.
Si meg, har du samme problem med skjeer?
Takk.
-Takk. -Takk skal du ha.
Jeg liker det. Det er nydelig.
Kaptein Wentworth fortalte hvordan han nesten døde på havet.
Du store! Hvorfor valgte du et så farlig yrke?
Da jeg dro til sjøs, trengte jeg sårt en distraksjon.
Da var den konstante livsfaren nyttig.
Jeg var så fortvilet at jeg kunne ønsket døden velkommen.
Hva var kilden til en slik desperasjon?
En kvinne.
-Hennes tap. -Men nå har jeg fått nok spenning.
Jeg lengter etter et kjedsommelig liv.
Mener du en hustru?
Mor.
Jeg mener mennesker og ting jeg kan være stille med, ja.
-Hva er da bedre enn en hustru? -Mor.
-Er du på jakt etter en hustru? -Far.
Du har gjennomskuet meg.
Nå er jeg på land på jakt etter min utkårede.
Litt vennlighet, et sterkt sinn,
noen komplimenter til marinen, og jeg er solgt.
Alle i alderen 18-80 kan spørre meg. Nesten alle.
Charles ville gifte seg med meg først.
Hva sa du?
Apropos ekteskap.
Charles ville jo gifte seg med meg før han giftet seg med Charles.
Jeg mener Mary.
Beklager, Charles…
Før hun giftet seg…
Beklager, før han, selvfølgelig,
tok til fornuft og giftet seg med Mary.
Sier du at svogeren din foretrakk deg fremfor søsteren din?
-Det er sant. -Ja.
Ja, det stemmer. Så, så.
Wentworth er ikke særlig galant mot deg.
Han sa du var så forandret at han knapt gjenkjente deg.
Jeg forsvarte deg. Jeg sa at øyet ditt ble så infisert at det var lukket i en uke,
og vi kalte deg Svartskjegg.
Det var kanskje mer at jeg sa noe, enn at jeg forsvarte deg.
Ja, det var vel mer det.
Spill mer for oss, maestro.
Han var så distansert i går kveld. Jeg foretrekker åpen fiendtlighet.
Hans kalde høflighet og stive eleganse er verre enn alt annet.
"Unnskyld, Miss Elliot, er dette stolen din?"
Elsk meg, din idiot!
Elsk meg eller drep meg nå. Jeg holder ikke ut mer!
Lady Macbeth. Tredje akt, fjerde scene.
Hun kjøper det.
Nettopp.
Hvordan går det?
Er fortsatt svimmel av å se Wentworth svinge Louisa rundt.
Eller så mye han klarte med de triste sangene dine.
"Für Elise" er en flott dansesang
for dem som er sofistikerte nok til å utforske utradisjonelle bevegelser.
-Hvordan ville du danset til Beethoven? -Alene på rommet med en flaske rødvin.
Frederick vil fri til Louisa, og hun vil bli lykkelig for alltid.
Hvorfor antar alle at kvinner ønsker å bli valgt av en ungkar?
Fordi ekteskap er livets største velsignelse.
Hvor er barna dine?
Aner ikke.
Når du er ung, blir du aldri fortalt at livet bare fortsetter.
Det fortsetter enten du liker utviklingen eller ei.
Og til slutt tenker du: "Hvordan endte jeg opp her?"
For litt siden fantes det ikke et sterkere bånd enn Wentworths og mitt.
Nå er vi fremmede.
Verre enn fremmede.
Vi er ekser.
Tante Anne?
-Hvor er du? -Kom og lek.
Marie Antoinette, folket vil ikke ha deg som dronning lenger.
Hvordan våger dere å snakke slik til meg? Dere er mine undersåtter.
Slem dronning!
Slem dronning? Slem undersått!
-Hva sier man igjen? -Vive la révolution.
Vive la révolution.
Det er min krone.
Hvordan våger dere å ta kronen min!
Dere tok meg!
-Det holder! -Slem dronning!
Det var uforsvarlig. Gutten kan ha blitt skadet.
Du har rett. Beklager. Vi ble revet med.
-Spar det til Robespierre. -Frederick!
Jeg gjør så godt jeg kan.
-Med hva da? -Oss. Jeg vil ikke at du skal være sint.
Hva vil du at jeg skal være?
Problemet er at jeg er for snill.
Jeg vier all oppmerksomheten til andre, og så lider jeg selv.
Hvor langt er til Colosseum?
Du har rett.
Hvordan kan jeg prioritere meg selv når alle vil ha oppmerksomhet?
Én cappuccino, takk!
Jeg har innsett at jeg må forelske meg i meg selv
før jeg kan elske de rundt meg.
Sånn er det bare.
Hvor mye koster pinnsvinet i vinduet?
-Hva er bak meg? -Stromboli?
Skal dere noe uten meg og ber Anne holde det hemmelig?
Vi skal gå en tur.
-Lang tur. -Gjennom skogen.
-Du hater natur. -Du hater å gå.
Vi bar deg hjem sist.
Så om jeg hater noe, vil jeg ikke gjøre det?
Flott.
Insekter overalt.
Det er noe jeg vil spørre om,
men jeg skammer meg.
Hva er det?
Husker du da kaptein Wentworth kom, og jeg sa at du burde prøve deg på ham?
Ja.
Det var før jeg kjente ham.
Jeg håpet oppriktig at dere skulle passe sammen.
Ikke at du virker interessert.
-Gjør jeg ikke? -Du ser knapt på ham.
-Og nå vil du ha ham selv? -Han har alt.
Du virker overrasket.
Jeg er vel det. Jeg trodde…
Jeg vet ikke hva han føler, men jeg faller for ham.
Jeg har tenkt på hva jeg ville følt om rollene var byttet.
Jeg hadde kanskje blitt såret, til og med sjalu, men disse følelsene
ville ha blitt overskygget av gleden av å se deg lykkelig.
Nå jobber du hardt.
Virker det?
Hvorfor trenger du min tillatelse om jeg knapt ser på ham?
Det er måten du knapt ser på ham på.
Dere er mer enn to personer som bare har hilst før.
Det du ser, er fortiden.
Jeg tror han kan være fremtiden min.
En fregatt er større enn en slupp, ikke sant?
-Noen har lest. -Veldig bra.
En slupp tar 130 mann, mens en fregatt kan ta 140 til 200.
Avhengig av om det er femte eller sjette klasse.
"Frydefulle mai er her, i all sin vårlige prakt… "
Det er mer enn nok poesi. Du vet at jeg avskyr metaforer.
Beklager, jeg hadde glemt det. Sinnet mitt er som en sil.
Som er en lignelse, ikke en metafor.
Greit. Sinnet mitt er en sil.
Uansett hva sinnet ditt er, ikke bruk ord kreativt.
Jeg orker det ikke.
Vi kan besøke Harry Hayter.
Kanskje han tør å fri til meg, ikke at jeg planla å gå i denne retningen.
Absolutt ikke. Jeg går ikke inn i Hayter-huset.
-Jeg blir sikkert syk. -Ikke vær tåpelig.
Er det tåpelig å ta vare på helsen?
Husholdninger med færre enn fem tjenere er uhygieniske.
Ikke døm oss for våre usle bekjentskaper. Det er ubehagelig å ha slike forbindelser.
Er han ikke god nok for svigerinnen din fordi han ikke er rik nok?
Ja, det er forferdelig.
Skal vi gå?
Det er Elliot-stoltheten. Jeg synes den er avskyelig.
Sir Walter tror at baron-tittelen er det nærmeste man kommer konge.
Gud vet hvordan gode Anne ble til med den familien.
Charles burde ha giftet seg med henne. Er du ikke enig?
-Ikke la henne lure deg. -Hva mener du?
Anne er like stolt som resten. Det tar bare en annen form.
Jeg forstår ikke.
Neste gang du ser at Miss Elliot plasserer seg
i utkanten av en sosial situasjon,
kan du vurdere om hun gjør det for å lettere bedømme andre.
Nådeløst.
Anne Elliot er godheten selv. Du kjenner henne ikke som jeg gjør.
Det er du som er godheten selv,
og derfor tror du alltid det beste om andre.
Tegnet på et svakt sinn
er å bli overtalt bort fra ens dypeste overbevisning.
Hvilke overbevisninger?
Du får ikke snakke stygt om Anne. Hun er for kjær.
Jeg vet ikke hva som skjedde mellom dere,
men jeg ser det beste i henne, og jeg ber deg også se etter det.
Tilgi meg. Jeg har vært for kvass. Takk for at du sa ifra.
Om jeg tilgir deg, lærer du meg å lese en sekstant?
-På et så kort besøk? -Jeg har fri i kveld.
Skal vi vandre litt?
Ingenting verre enn å tro at livet er ødelagt,
og så innser du at bunnen på langt nær er nådd.
Som jeg sa.
Så hyggelig å se dere.
-Hun er skadet. -Skal jeg spørre henne?
Anne, kan vi tilby deg skyss hjem?
-Takk, men det går bra. -Du har skadet foten din.
Det er bare ti minutter omvei. Kom, nå.
Så snilt av dere, men jeg nyter den friske luften.
Må du være så stolt?
Gjør det enkelt.
James.
Kom hit.
Du må gjøre meg en tjeneste. Kan du det?
Du må klemme meg så hardt at jeg ikke kan kjenne kroppen min lenger.
Klarer du det?
James, te-tid.
Anne?
Vi skal til Lyme i morgen. Det er bestemt. Vi overnatter ved havet.
Til Lyme? Hvorfor?
Wentworth vil at vi skal møte vennene hans.
-Jeg er ikke helt i humør for en tur. -Hva?
Vi skal til Lyme i morgen. Jeg trenger et døgn fri fra maset.
Vent.
Mary, jeg er ikke…
Nei. Du skal alltid ødelegge moroa mi. Jeg trenger en ferie.
Du må snakke med meg når de andre ikke føler seg forpliktet lenger.
Sjokkerende selvbevisst.
Kaptein, hils på Anne Elliot.
Anne Elliot.
-Kaptein Harville. -Hyggelig å møte deg.
Ha meg unnskyldt.
Du liker poesi, ikke sant? Eller er det bare et rykte?
Du vet visst mer om meg enn jeg er komfortabel med.
Tilgi meg, jeg klekker ut et komplott.
-Ser du vennen vår? -Ja.
Kaptein Benwick.
Kaptein Benwick har også god smak i litteratur.
Men han er i dyp sorg.
Jeg lurte på om du kunne snakke litt med ham?
Jeg kan bygge et hus av drivved, men spør meg aldri om grekerne.
Hva er kilden til sorgen?
Hjemme fra Troja og fant annen mann i senga?
Beklager, Agamemnon-vits.
Han var forlovet med søsteren min, Fanny.
Og de var veldig forelsket.
Hun døde mens han var på sjøen, rett før de skulle gifte seg.
Jeg er så lei for det.
Universet har visst alltid en plan.
-Så vil du snakke med ham? -Gjerne det.
Men jeg vet ikke om jeg er budbringeren universet har sett for seg.
Tro meg, det tar aldri feil.
Skjebnen vil alltid lede deg til den rette.
Jeg lover.
Og overbevis Wentworth om at han er en idiot om han ignorerer marinen.
Jeg hater bortkastet talent.
-Hadde jeg bare hatt innflytelse. -I kveld?
-Skjenk ham full, jeg smugler ham om bord. -Du burde spørre Louisa.
Jeg spør deg.
Skal vi gå?
Du er vel ikke fristet til å ta en dukkert?
Takk. Lover du?
Kom igjen, Mary.
Wentworth nektet å innrømme at han hadde tatt ut feil koordinater.
Kaptein Wentworth er veldig sta.
Absolutt. Han kan bli admiral en dag, tjene kongeriket og alt det har kjært,
men han vil heller fise rundt på land resten av livet.
La mannen fise hvor han vil.
Jeg vil gjerne stifte familie en dag.
En sjømanns hustru må betale en skatt for ektemannens veivalg.
Bare en liten sum.
Konstant bekymring. Jeg kan ikke forvente det av noen.
Nonsens.
Intet liv er bekymringsløst. Harville har rett.
Anne.
Din fremtidige hustru klarer nok å håndtere sine egne følelser.
Ikke vær nedlatende ved å fortelle henne hva hun tåler eller ikke.
Hvem vet? Kanskje hun til og med skaper sine egne eventyr hjemme.
-Vil noen ha mer vin? -Ja.
-Ok, bra. -Ja.
Lord Byron.
"Hun var mitt livs uregjerlige lys."
"Det slukket, hvilke stråler skal bryte mørket?"
Ja, han har fått meg gjennom en selvmedlidende kveld eller to.
Jeg tenker ofte at poesiens store ulykke
er at den sjelden nytes trygt av dem som kan nyte den fullt ut.
Kun de som har opplevd tap kan virkelig sette pris på Byron.
Men de bør innta ham sparsomt.
Ellers blir sorgen bare dypere.
Så hva skal de gjøre?
Jeg har forsøkt å finne svaret på det i åtte år.
Jeg kan bare si det jeg gjentar for meg selv daglig.
Du er ung. Du vet ikke hva fremtiden har i vente.
Du vil samle deg, og du vil bli lykkelig igjen.
-Kanskje du har rett. -Det vet jeg.
Takk.
Jeg sier bare at de lavere klassene beskattes uforholdsmessig.
Hvorfor ikke vurdere en mer rettferdig…
-Hvem er det? -Unnskyld.
-Jeg står visst i veien for deg. -Kanskje du kan rette på det.
Kanskje det.
Hei.
Kan jeg hjelpe deg?
Med tanke på hva jeg vil ha hjelp til, antagelig ikke.
Hei.
Jeg beklager for i morges.
-Hva skjedde i morges? -Da vi møtte den uhøflige mannen.
Jeg er ikke broren din. Du trenger ikke beskyttelse.
Og du kan fint snakke for deg selv.
Ingen grunn til å beklage. Det var åpenbart godt ment.
Vi har ikke fått snakket ordentlig.
Jeg har levd med tusen ulike forestillinger av deg gjennom årene.
Noen å stange mot.
Noen å verdsette.
Samme her.
Jeg visste ikke om jeg fikk se deg igjen, eller om du visste hvor mye du betydde.
Jeg har alltid visst det.
Det er ingen som deg.
Og jeg vil ha deg i livet mitt, uansett på hvilken måte.
Glemme fortiden og…
Det jeg prøver å si, er…
Jeg…
Jeg vil gjerne være venner.
Jeg tenkte det samme.
I morges så jeg tydelig hvilket fengsel harmen min har skapt.
Jeg håper du finner kjærligheten.
Og jeg er takknemlig for vennskapet.
-Takk.
Vel…
Flott.
Fin prat.
Jeg håper du er åpen for å forfølge admiralitetet.
Alle snakker om hvor dyktig du er. De underdriver sikkert.
De vet ikke hvem jeg er eller hva som ville gjort meg lykkelig.
Det gjør jeg.
Jeg kjenner deg.
Jeg vet du vil ha et meningsfylt liv. Og jeg vet du ville vært enestående.
-Vil du vite en hemmelighet? -Alltid.
I de dystreste øyeblikkene på sjøen,
da jeg følte meg helt fortapt, forvirret og utilstrekkelig,
spurte jeg meg selv:
"Hva ville Anne gjort?"
Da visste jeg hva jeg skulle gjøre. Jeg lot som jeg var deg.
-Du lyver. -Det er sant.
Du er alltid best i en krise.
Forutser andres behov.
Direkte og fokusert, rolig og omtenksom.
Utstyrt med mer intelligens enn du har godt av.
Du er enestående.
Det er synd at du nektes et offentlig liv. Du kunne blitt en god admiral.
Takk.
Ikke gå for langt ut. Det er tidevann og slikt.
Beklager. Jeg prøver visst å beskytte deg igjen.
Jeg skal la deg være.
Nå er vi verre enn ekser.
Vi er venner.
Nå står du i veien for meg.
-Unnskyld meg. -Før du går…
Gi meg en ordentlig introduksjon. Eller må jeg passe meg for vokteren din?
Han er en venn, og han misforsto intensjonene dine.
Intensjonene mine ble tolket riktig.
Jeg ville at du skulle legge merke til meg. Miss?
Miss.
Enkelt. Det liker jeg.
Får jeg se deg igjen?
Det får være opp til forsynet.
Det betyr at jeg ikke har bestemt meg.
-Hva? -Hva er det?
Mannen vi gikk forbi går.
Unnskyld, hva heter mannen som nettopp dro?
Det er Mr. William Walter Elliot, på vei til Bath.
Selvsagt kjører han akkurat når jeg kommer.
-En fetter? -Ikke bare en fetter.
Vår fars arving. Vi må skrive til far med en gang.
-Nyheten vil ikke bli tatt godt imot. -Han blir rasende.
-Hva skjedde mellom dem? -Far og Mr. Elliot er ikke på talefot.
-Jeg elsker familiesladder. -Fortell.
Han vil arve baron-tittelen og eiendommen.
Elizabeth skulle gifte seg med ham for å beholde tittelen i familien.
Men han avslo henne.
Han giftet seg med en ukjent amerikansk kvinne.
Far kastet et fat i veggen da han hørte det.
-Gikk ikke Mr. Elliot i sørgeklær? -Kona er død.
Dere må hate ham for all forlegenheten han har forårsaket familien.
Så langt er det hans beste trekk.
Han er heldig som har møtt Louisa.
-Har han sagt noe om hva han føler? -Nei, men det har hun.
Den er bratt. Forsiktig.
Takk.
Vær forsiktig.
-Ta imot meg, kaptein! -Kjære vene.
Ok, det var oppvarmingen. En gang til.
Nei, det holder nå.
Jeg hopper, så ta imot meg eller la være.
-Louisa. -Nei!
Nei. Ikke rør henne. Louisa?
Kan du høre meg? Vi trenger en lege.
Jeg drar.
Nei, en som kjenner byen. Benwick, hent en lege.
-Skynd deg! -Louisa.
-Hva kan jeg gjøre? -Bare vær tålmodig.
Hun puster fortsatt. Det går bra.
Hun fikk en alvorlig hjernerystelse, men jeg sett har folk ri av verre skader.
Det er grunn til håp.
-La henne hvile nå. -Ja.
-Kan hun bli her? -Selvsagt.
Du har vært så snill. Vi vil ikke tvinge oss på.
Hun blir så lenge hun må, og de som vil ligge på gulvet,
kan bli hos henne.
Anne burde bli for å hjelpe til. Ingen er så dyktig og perfekt som Anne.
-Du blir, ikke sant? -Selvsagt.
Jeg klarer ikke dra før hun er våken.
-Jeg skal si ifra til Musgrove-familien. -Takk.
-Kunne du eskortere Mary og Henrietta? -Eskortere meg?
Barna kan ikke bli hos foreldrene mine. De brant nesten ned huset forrige gang.
Hvorfor skal Anne bli? Anne betyr ingenting for Louisa.
Mary.
Jeg trodde at du var allergisk mot hus med færre enn fem tjenere.
Er du ikke redd for å bli syk?
Jeg drar ikke. Ha det bra, Anne.
Det var ikke din feil. Du ba henne om ikke å hoppe.
Med ord, ja.
-Men på andre måter… -Andre måter?
Jeg fikk henne til å tro at jeg var forberedt på å ta imot henne.
Hvordan gjorde du det?
Jeg visste at hun var betatt og gjorde ingenting for å forhindre det.
Det førte til dette.
Hadde ikke dette skjedd, kan man bare tenke seg hvordan livene våre kunne blitt.
Nå er jeg ansvarlig for henne.
-Hvordan skal jeg si det til foreldrene? -Rolig.
Vær direkte. Tilby de tjenester de måtte trenge fra deg.
Lykke til.
Hva skal du gjøre nå?
Jeg må dra til Bath.
Takk.
For alt.
Hvordan har det seg at livet kan forbli statisk,
nesten motstandsdyktig mot forandring i årevis av gangen, og så
uten forvarsel oversvømmes av så mye nytt i løpet av noen uker?
Det er umulig å huske livet før flodbølgen.
Den stakkars jenta. Hvordan har foreldrene det?
De er i sjokk, men de prøver å holde motet oppe.
Det er alt de kan gjøre.
Hvor er de?
-Hvor er de? -Det går bra, vi trenger dem ikke.
Jeg ville at det skulle være perfekt.
Slutt å tulle, jeg er bare glad for å være her med deg.
Nei, det er ikke en piknik uten makroner.
Henry ville blitt rasende om de hadde glemt å pakke dessert.
Flaks for deg at jeg ikke liker makroner så godt.
Og jeg er ikke Henry.
Nei.
Ingen er det.
Tenker du på å bli sammen med noen andre? Flere menn har tilbudt seg.
Vet du hvem sitt selskap jeg liker?
Mitt eget.
Det er en grunn til at enkemenn dør først og ugifte kvinner lever lengst.
Vi er godt selskap.
Men savner du selskap?
Hvorfor tror du at jeg reiser så mye i Europa?
Lady Russell!
Håper jeg ikke har spist for mye. Det blir nok et festmåltid i kveld.
-Vi skal møte den berømte Mr. Elliot. -Hvorfor smisker han med far nå?
Elizabeth antar selvsagt at det er hun som motiverer ham med all hennes sjarm.
Mr. Elliot har ingenting å tjene på faren min.
Han er rikere og vil arve tittelen uansett hva.
-Han må være ute etter noe. -Hvorfor er du så mistenksom?
Noen som er så attraktive, må ha en baktanke.
-Hva skjuler du for meg? -Jeg har møtt Mr. Elliot.
Og han er attraktiv.
Veldig attraktiv.
Har du møtt ham?
I Lyme, ingen av oss visste hvem den andre var.
-Er det romantikk i luften? -Det kommer ikke til å skje.
-Fordi? -Fordi han er en tier.
Jeg stoler ikke på tiere.
Vi er fremme.
-Er det slik han reduserer forbruket? -Det er en begynnelse.
-Ikke tving meg. -Courage, ma chérie.
Vi ses i kveld.
-Anne! Jeg er så glad for å se deg. -Hva mener du?
Mr. Elliot er på vei, og jeg vil at han skal se meg ved siden av deg.
-Godt å være hjemme. -Bare tenk.
Han har vært forelsket i meg i ti år. Stakkars mann. Som han må ha lidd.
Ja, gjennom et ekteskap han rømte fra deg for å inngå.
Helt vanvittig. Han tenkte nok at jeg var for god for ham.
Kan ikke forestille meg noe annet.
Jeg vet aldri om du fornærmer meg, men du er så uviktig at jeg ikke bryr meg.
Skal du gå med det? Mr. Elliot kommer når som helst.
Du er overraskende tilgivende etter all lidelsen han påførte deg.
Lidelse?
-Det var mange fornærmelser. -Han nekter for å ha sagt noe.
-Far, han sa det til deg. -Fornektelsen var svært overbevisende.
Det er ham. Åpne døren. Og rett deg opp.
Skynd deg.
Herregud.
Takk.
-Det ser ut som forsynet spiller på lag. -Jeg er kusinen din, Anne.
Kusine? Interessant.
Det er et steg opp fra forbipasserende, men fortsatt langt opp til "elskede".
Jeg jobber villig for titlene.
For en flaks, både en flørt og hardtarbeidende.
-Ikke glem rik. -Heldigvis kan du minne oss på det.
-Hva i Guds navn forgår? -Ikke uroe deg, han bare øver seg på meg.
Skal vi gå?
Du besøker visst søsteren min ofte. Hun er glad for oppmerksomheten.
Det er fint å høre at søsteren din er i stand til å glede seg.
Men romantikk har vært det siste jeg har tenkt på, helt til i dag.
Hvis det ikke er frieri du har i tankene, hva…
-Mrs. Clay, selvfølgelig. -Mrs. Clay?
For en måned siden fikk jeg vite at min onkel dukket opp i Bath
sammen med en kvinne av lavere stand.
Mange tror at hun er ute etter giftemål. Det ekteskapet ville vært en skandale.
-Er du bekymret for min fars rykte? -Nei, ikke i det hele tatt.
Jeg er redd at han vil få en sønn, og at han vil snyte meg for tittelen
og eiendommen min.
Planen min er å forhindre det med alle nødvendige midler.
Jeg sa jeg var villig til å jobbe for titlene.
-Jeg er imponert over ærligheten din. -Forfriskende, ikke sant?
Det er fint å se deg.
Jeg hørte om den forferdelige ulykken etter at jeg forlot Lyme.
Hvordan går det?
Hun er fortsatt sengeliggende, men har blitt mye bedre.
Jeg fikk vite det i morges. Takk for at du spør.
-Du må ha lidd forferdelig. -Jeg led minst.
Du har en sart sjel. Du føler dypt for de rundt deg.
Det var nok tøft. Leit at du måtte oppleve det.
Takk.
Det var så fint, kjære.
-Bare gå. Du har min velsignelse. -Ville ikke gjort noe uten.
-Bravo!
Bravo! Veldig bra spilt.
Han vil avvæpne meg med oppriktighet.
Det fungerer ikke.
Enda. Vil nok ikke gjøre det.
Ikke sant?
-Hva? -Glede.
Unnskyld meg, jeg opplever glede.
Enkegrevinne Dalrymple og datteren hennes, den ærede Miss Carteret, er i Bath.
Øver dere på dette?
-Våre kjære kusiner! -Jeg elsker kusiner!
Kusiner er et begrep som brukes om dem på samme slektstre,
ikke hele familieskogen.
Dalrymple-familien aner ikke at vi eksisterer.
Ved hjelp av noen visuelle hjelpemidler,
kan vi sikkert forklare slektskapet på tre kvarter.
-Hvorfor?
De er adelige. Alle vil bli sett med dem.
-Men hva er fordelen? -Ikke spill dum.
Fort! Finn frem deres fineste tøy. Vi skal opp og frem.
Noen ganger drømmer jeg
at en svær blekksprut suger ansiktet mitt, og når jeg prøver å komme meg løs,
innser jeg at hendene mine er tentakler og at jeg kan ikke får vridd meg løs.
Og så innser jeg selvfølgelig at jeg er blekkspruten, og at jeg
suger mitt eget
ansikt.
Som i livet selv.
Ofte er dem vi oppfatter som fiender, skyggeversjoner av oss selv.
Godt sagt.
Neste gang du møter en blekksprut, Miss Elliot,
bør du omfavne den i stedet for å vri deg løs.
Slå de skumle tentaklene rundt ham og la deg bli tatt.
I drømmene dine.
Også i mine.
Det var på grunn av at jeg spiste ost for nær leggetid.
-Det gikk fantastisk. -Jeg visste jo det.
Sjarmen din er uimotståelig, sir Walter, selv for adelen.
Familien din skuffer deg.
Den fæle kvinnen kan ikke ekte faren din.
Si meg, vil du heller hindre Mrs. Clay i å holde faren min i armen
enn å snakke med meg?
Min kjære blekksprut, det kan ikke sammenlignes.
Du vet…
…jeg begynner å like deg.
Nå er jeg mistenksom.
Må alle være interessante?
Nei da. De kan være så kjedelige de vil, så lenge jeg slipper å være med dem.
Og ham?
Han ga meg litt lindring. Mer enn forventet.
Han snakket pent om deg forleden. Jeg tror det er noe i luften.
Mr. Elliot kunne vært interessert i en potet om det var gunstig.
Selv om Elizabeth kan trives med å bo hjemme for alltid,
ville det tatt livet av deg.
Alt jeg sier, er at jeg håper du aksepterer Mr. Elliot
hvis han kommer med et tilbud.
Basert på din vide kunnskap om ham?
Jeg har kanskje ikke vid kunnskap om ham, men jeg har det om deg.
Ikke bare er han rik og dannet, jeg tror du liker ham.
Jeg ville aldri ha anbefalt det ellers.
Jeg må innrømme at det er noe der.
Men du må stole på at jeg kan ta egne beslutninger.
Jeg må følge hjertet mitt.
Jeg forsøkte det motsatte, og jeg aldri vil tilgi meg selv.
Du vil aldri tilgi meg.
Jeg tenkte bare at under omstendighetene…
Omstendighetene?
Forlovelsen, selvsagt. Wentworth og Louisa.
Jeg trodde du visste det.
Alle snakker om Louisa og kapteinen hennes.
Vennen.
Hva kan jeg gjøre?
Jeg vil bare være alene.
Jeg er her om du trenger meg.
Jeg har alltid sett for meg at jeg ville møte dette øyeblikket
med verdighet.
Jeg ville forbløffe meg selv og andre
med min stille verdighet.
Med evnen til å holde ut.
Statuer av meg ville bli reist.
"Til minne om Anne Elliot, som led et astronomisk tap,
men som holdt det gående på en ganske imponerende måte."
Anne.
-Du er her. -Ja, jeg er visst det.
Er du alene?
Jeg venter på en venn.
Jeg forstår.
Regnet overrasket oss. Han skal ordne en vogn.
Han er sjarmerende.
-Godt å høre. -Han får meg til å le.
Det er fint å le.
Du har ennå ikke hørt om forlovelsen…
Det var et mareritt å skaffe en vogn i regnet.
-La meg introdusere… -Vi husker hverandre.
Ja.
-Dette er kaptein Wentworth. -Ja, din gode venn, kaptein Wentworth.
Jeg vil gjerne beklage for oppførselen min i Lyme.
Jeg ble rett og slett satt ut av
denne blendende skapningen.
Ikke kall meg en skapning.
Denne blendende…
Kvinnen?
-Hva er galt med skapning? -Vi tar det senere.
Hvorfor tar det så lang tid?
Et øyeblikk, bare.
-Det er konsert i morgen. Kommer du? -Jeg vil ikke trenge meg på.
På hva?
Da kommer du. Utmerket.
Fire stykker. Du, henne, bel canto og meg.
Han er ganske original.
Unik, til og med.
-Det er godt å se deg lykkelig. -Takk.
Håper du også er lykkelig.
Anne, vi bør dra nå.
Vi sees i morgen.
-Skynd deg! -Inn med deg.
God aften.
Skal vi gå inn?
Hvordan har Louisa det?
Hun kommer seg. Likevel leges hun sakte.
Med tid og kjærlighet vil hun bli bra.
Bra.
Jeg håper vi kan møtes mens du er i Bath.
Jeg vet ikke hvor lenge jeg blir.
Jeg må ta en tøff avgjørelse. Har blitt tilbudt jobb på et skip.
Hun setter seil mot Malta på lørdag, så jeg må bestemme meg fort.
-Det høres spennende ut. -Det gjør det.
Jeg elsker jobben, og jeg er glad for å tjene…
Beklager å avbryte, men jeg må stjele Anne et øyeblikk.
Tenk at hun snakker flytende italiensk.
-Du må hjelpe med å oversette programmet. -Et øyeblikk.
Du må gjøre italiensk for søskenbarna våre.
Jeg håper du kommer i bryllupet.
Anne ville blitt knust om du ikke kom.
Jeg vet hvor høyt hun setter vennskapet deres.
Frederick!
Jeg håpet vi kunne fortsette samtalen.
Jeg vet ikke om vi får muligheten.
Jeg har bestemt meg. Jeg drar til sjøs. Mye å ordne før lørdag.
-Beklager, jeg forstyrrer igjen. -Det er jeg som forstyrrer, er jeg redd.
Nyt andre akt.
Det skal vi.
-Mente ikke å opprøre… -Kan du la meg prate?
Du avbrøt meg. La meg si hva jeg tenker på først.
Ekte følelser er nytt for meg.
Jeg prøver å lære av deg, for deg.
Du er altfor god for meg, og jeg er livredd.
Men jeg vil du skal bli min hustru. Ingenting ville gjort meg lykkeligere.
-Din hustru? -Ja. Du trenger ikke svare nå.
Men tenk på det.
Kapteinen hadde rett.
Herremannen er sannelig unik.
Charles, skynd deg!
Foten sovnet på turen. Du må massere.
-Hva gjør du her? -Kommer for å hente deg, så klart.
Kom på vertshuset med Charles og meg for å høre på meg prate. Vi er på besøk.
Helt siden Louisas ulykke har livet virket så skjørt og flyktig.
Jeg har skjønt hvor viktig det er å være borte fra barna.
Det er urettferdig at du og Elizabeth får flakse rundt med Mr. Elliot og fiffen,
mens jeg ikke har blitt introdusert,
selv om jeg er den dyktigste decoupage-kunstneren av oss.
Har du hørt det? Louisa skal gifte seg med en sjømann,
og Henrietta med den skitne kuratoren, Henry Hayter.
-Husk listen din. -Stemmer.
Legen min tror at jeg kan tjene på å utvise takknemlighet.
Når noe forferdelig skjer, skal jeg tenke hva jeg er glad for.
At søstrene mine er forelsket og skal gifte seg?
-Nei, det gjør ingenting for meg. -Men jeg er glad på begges vegne.
Og jeg kommer på besøk senere.
Hvor skal du?
Jeg har planer.
Hvilke planer?
Oppe? Du har ingen venner, og alle dine relasjoner er i dette huset.
Jeg vil nødig være enig med kona,
men jeg fikk beskjed om å ikke komme tilbake uten deg.
Det blir en Lyme-gjenforening.
Kaptein Harville gleder seg veldig til å treffe deg igjen.
Han dro for å hente Wentworth. Så synd at du har andre planer.
Anne.
Jeg har savnet deg.
Vi må gi Wentworth en skikkelig avskjed før han drar.
Absolutt. Drinker, et slag kort.
Men Anne har visst andre planer.
-Jeg er ingen kortspiller. -Den verste jeg har sett.
-Det var da. Tiden endrer mye. -Jeg er ikke så forandret.
Beklager, men jeg hviler ikke før brevet er levert til admiral Croft.
-Du har vært flyktig de siste månedene. -Naturligvis.
Er vi ferdige?
Jeg antar det.
Jeg kommer straks.
Du ser litt trist ut.
Jeg burde være glad. Kaptein Benwick har funnet kjærligheten.
Det er fantastisk. Jeg trodde du ville bli glad.
Du var så bestemt på å få ham ut av elendigheten.
Men jeg hadde ikke forventet hvilken effekt det ville ha på meg.
Det er som om sorgen hans holdt søsteren min i live.
Stakkars Fanny. Hun ville aldri ha glemt ham så raskt.
Det er sikkert.
Kvinner glemmer ikke like raskt som dere glemmer oss.
Kvinner elsker forbi all fornuft.
Vi kan ikke for det.
Jeg skal ikke påstå noe om forskjellene mellom mann og kvinne.
Det vil jeg.
Det eneste jeg påstår for kjønnet mitt, er at vi elsker lengst.
Elsker selv når alt håp er ute.
Elsker fordi man ikke har noe valg.
-Jeg er ferdig. -Takk.
Jeg kan ikke motsi deg.
Jeg tror Fanny hadde ønsket å se Benwick lykkelig.
Fanny var aldri særlig sjalu.
Jeg har lurt på om det var min søsters ånd i vinden
som fikk Louisa til å falle, og visste hvor hun ville lande til slutt.
Louisa?
Jeg har jo sagt det.
Universet har perfekt timing.
Da du var klartenkt nok til å be Benwick om å hente en lege,
ante du ikke hvilke hjul du satte i gang.
Jeg forstår ikke hva du mener.
Louisas forlovelse med kaptein Benwick.
Følelsene vokste sakte, men sikkert frem fra omsorgen hans under rekonvalesensen.
Hva trodde du jeg snakket om?
Jeg vet ikke.
Jeg må overlevere brevet til admiral Croft.
"Kjære Anne…
…jeg kan ikke lenger lytte i stillhet.
Anne, du gjennomborer sjelen min.
Våg ikke å si at mannen glemmer før kvinnen,
at hans kjærlighet dør tidligere.
Jeg er halvt forpint, halvt håpefull.
Jeg vet du og Mr. Elliot skal gifte dere, men jeg må si dette.
Du alene brakte meg til Bath. For deg alene tenker og planlegger jeg.
Men du har ikke sett dette. Hvordan kunne du?
Kjærligheten din har ikke vart like lenge som min.
Anne….
…min eneste kjærlighet.
Og det vil du alltid være."
Anne.
-Jeg kan forklare. -Jeg ønsker dere begge lykke.
"Jeg har tenkt på hvordan jeg skal si dette.
Smerten ved ubesvart kjærlighet gjorde meg stum.
Si at jeg ikke er for sen."
Frederick!
"Min kjærlighet til deg har aldri bleknet."
Det finnes mange typer kjærlighet.
For noen kan riktig partnerskap være et lukrativ eventyr.
For andre er ekte kjærlighet belønning nok.
Hvor er de?
Finn kjærligheten på egne premisser.
RUNDTURER I EUROPA ELEGANT OG DISKRET
Uansett hvor uortodoks.
Ikke la noen fortelle deg hvordan du skal leve.
Eller hvem du skal elske.
Jeg lærte det på den tøffe måten.
Vipp sekstanten til solen treffer horisonten.
Greit, de er på linje.
Det kalles "å ta ned solen". Vi pleier å notere det.
Ved hjelp av matematiske ligninger og å ta høyde for klippen,
kan vi beregne breddegraden vår.
Er det alt?
Jeg skal ikke røpe hvor utrolig lett nautisk navigering er.
Det kan ødelegge marinens rykte.
På vegne av kronen takker vi for diskresjonen.
Kanskje vi kan nyte et lite opphold i Venezia før Konstantinopel.
-Vet du hva som kreves for å snu et skip? -Ja.
Fra egen erfaring.
BASERT PÅ ROMANEN "OVERTALELSE" AV JANE AUSTEN
Tekst: Silvia Alstad