Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
RUŽIČASTI MESEC
Tu sam!
Zdravo. -Zdravo.
Zdravo, tata. -Zdravo, dušo.
Jesi li donela pribor?
Imaš sve? -Da.
Crno ili belo?
Gde su deca? -Tata nije hteo da dođu.
A nismo mogli da nađemo bejbisiterku. -Ostavili ste ih same?
Naravno da ne. -Ti i mama ste to radili, zar ne?
Otišli biste u bioskop dok smo mi spavali.
Da, ponekad jesmo. -Srećom je moja mama uskočila.
Zašto nisu smeli da dođu, tata?
Tata, donećeš nam vode?
Tata? -Mirnije je ovako.
Dobro si to skuvao, tata.
Sigurno si jednako podelio?
Profesionalni trik. Kit i Noa to stalno rade.
Nije tako loše, zar ne? -Misliš?
Lepo je znati da imam jednu i četvrtinu ribljeg filea.
Želiš jedan? -Je li kari ljut?
Na meniju kaže da je blag. -Ne daj se prevariti.
Juče sam jela piletinu sa sosom od ostriga koja je bila ludo ljuta.
Ludo? Nije bila tako ljuta. -Gde sam to jela?
"Top Tai"? "Thailicious"? -Mogu da dobijem malo?
Izvoli. -Hvala, ljubavi.
Iris, kako ide projekat "Life Water"? -Dobro.
Ima nešto novo uzbudljivo? -Zapravo ne.
Idem na jednu konferenciju.
Gde? -U Južnu Afriku.
Ideš u Južnu Afriku? -Da. Jadna ja.
Ideš u Južnu Afriku? Sama?
Ljudi, može malo pažnje?
Pozvao sam vas...
jer moram da kažem nešto što mi je već dugo na duši.
Upoznao si nekoga? -Ne.
Sve vas volim.
Ali moram da vam kažem nešto i nadam se da ćete poštovati moju odluku.
Mada vam se možda neće svideti.
Odlučio sam da će mi sledeći rođendan biti poslednji.
Nećeš više slaviti rođendane?
75 su divne godine, ali neću napuniti 76.
Dosta mi je.
Ti to ozbiljno? -Da.
Zašto? -Zato što sam još dobro.
Ali ne želim da zavisim od vas ili lekara ili nešto tako.
Već nekoliko godina imam jedan prašak za tu svrhu.
Nekoliko godina? -Da.
Zašto nam nisi ranije rekao? -Hteo sam da budem siguran.
A sad jesi? -Sad jesam.
Dobio sam novu pošiljku, staroj je istekao rok.
Ne želim više da živim. -Ne želiš?
Ponekad ni ja ne ne želim nešto.
Kit i Noa nikad ne žele nešto. Svima dođe tako.
To nije razlog da se ubiješ. -Pa, da se ubiješ...
To je što jeste. -Dosta mi je, Iris.
Tata, jesi li bolestan? -Nisam.
Žao mi je.
Ali da vam ne kažem bi bilo...
Sad možete da se priviknete na tu ideju.
Da se priviknemo? -Da.
Ali, tata, je li to uopšte dozvoljeno?
Prašak koji imam čini to vrlo humanim. Često se koristi.
Uopšte ne razumem ovo.
Zdrav si. Imaš Iris, imaš mene.
Nisu u kolicima. Čuvaš nam decu svakog utorka.
Imaš unuke. Živiš u fantastičnoj kući.
Nezavisan si. Zašto? -Rekao sam ti, dosta mi je života.
Kakav je to idiotski argument? Nisi jebeno dete!
Iris, daj. -Šta? Ne razumem.
Ne razumem. I ne želim da jebeno razumem.
Shvatam da je to teško prihvatiti.
Ne postoji pravi trenutak. Ili je prekasno ili prerano.
Ja bih radije otišao prerano.
Zato želim da odem za nekoliko meseci.
Da odeš? Daj tata. Život nije jebeni autobus.
Možda bi trebalo da to pustimo malo...
Da.
Da odeš... Ozbiljno, tata?
Mogu to ovde da ostavim?
Ne možeš da spavaš?
Koko, spavaj, molim te. -Terorišeš mamu?
Zar stvarno samo ovo funkcioniše?
Jedino ovo utiša Koko.
Već užasan ugljeni otisak. -Malo je kasno za pobačaj.
Jan želi da umre. -Šta?
Šališ se, zar ne? -Ne.
Stvarno?
Dođi.
Zeleno je. -Kako će to uraditi?
Navodno već godinama ima neki prašak kojim će se ubiti.
Šta? -Da.
Je li to dozvoljeno? -Mislim da je legalno. Lau...
Obiđi me, idiote.
Hajde.
Želiš da razgovaram s njim? -Misliš da ga možeš odgovoriti?
Da. Slušaj, ako želiš, učiniću to.
Nateraću ga da se predomisli. Silom, ako moram.
Prokletstvo...
Je li ti ispalo? -Nemam, ali tu je jedna.
Možeš uzeti tu.
Jesi li rekla deci? -Nisam.
Ovo nema veze s tobom. Ne bi trebalo to da misliš.
Nisam to mislila. -Sranje, izvini.
To govori nešto o Janu. Ne o tebi ili Ivanu. To je sve.
Misliš da će to učiniti? -Da.
Da, mislim da hoće.
Pusti to. -Kako se osećaš u vezi s tim?
Za vas dvoje je to naravno veliki šok.
Ali pokušaj to da gledaš iz Janovog ugla. Teško je, naravno.
Ali i lepo je da neko može da zadrži kontrolu.
Iskreno, ponosna sam na vašeg oca da ima hrabrosti za to.
Tajmer je uključen. Šteta ako ne dovršiš. Moramo da idemo.
Već je govorio da ne želi da iskusi propadanje.
Da bi radije bio pošteđen toga. -Prilično legitimno, zar ne?
Nikad to nisam čula. -Iris, čula si ga da to govori.
Nije trebalo da dođem.
Već odlaziš? -Zdravo ljudi. Zdravo, Kit. Zdravo, Noa.
Kako se oluja zove, Denis?
Holandiju je okrznula, ali snažno je pogodila UK.
Zvuči kao lik iz sitkoma!
S vremenom ćemo se svi udaviti ako se ne prilagodimo. -Menadžment prilagođavanja.
Kako je tebi prošao vikend, Iris?
Čudno.
Otac nam je rekao da više ne želi da živi.
Želi da umre.
Tek tako.
Isuse. -Žao mi je.
Dobro miriše. To su tvoje slavne lazanje?
Da.
Hvala što ste došli po mene. -Ma daj.
Ne možeš da nosiš lazanje na biciklu. Zamisli to.
Tako...
Dušo, imaš moju torbu?
Hej.
Daj da to uzmem.
Još jedna kutija. -Ali nešto je drugo, mislim.
Mislim da su to figurice. -Šta je to?
Možeš da napraviš malu reku, na primer. Evo.
Pogledajmo film.
Što duže bude trajalo, to manje možete da gledate.
Hajde. Ne, hajde. I ti, Noa.
Kako je prošlo s Lolom? -Nikakvih problema.
Spava. -Lutkica.
Stvarno je draga. -Divno.
Tata, želiš malo? -Molim.
Izgleda odlično.
Sve je tiho? -Da, zasad.
Izgleda ukusno. -Elizabet?
Mlako je. To nije dobro. Mora nazad u rernu.
Vratimo ih.
Možeš li?
Jesi li pogledao onu internet stranicu? -Da, ali je previše komplikovana.
Volim kad je jednostavnije.
Želim da kraj bude što jednostavniji za mene, ali i za vas.
Zato želim s vama da odaberem odgovarajući dan.
Oko mog rođendana, kao što već znate.
Može da bude na sam 18. novembar. Ili koji dan nakon toga.
Ali radije ne bih predugo čekao.
Šta misliš o tom datumu?
To može. -Da?
Taj datum nam najviše odgovara.
A tebi, Iris? -Ne, to je stvarno jebeno nezgodno.
Mama? -Da, dušo?
Ne radi. -Samo pritisni "play".
Pokušala sam već. -"Play".
Pokušala sam deset puta. -Ne deset, jednom.
To je službeni laptop.
Pogledaću.
Već sam raspravio par stvari s Ivanom.
Mislim da je dobra ideja da napravimo nekakvu skriptu.
Našao sam na internetu da mnoge porodice koriste skripte.
Dobra je ideja da je koristimo.
Oprostite. Sad radi.
Moramo da se pobrinemo za tako mnogo stvari.
Da otkažemo pretplate, kuća, nameštaj...
Kremiranje ili sahrana?
Koji kovčeg, koja urna? Pesme, govori, umrlica.
Razgovarao sam s nekim o kući.
Sada ju je pametno prodati.
Imaćete manji porez na nasledstvo.
Zar ćemo sad odjednom to stvarno da radimo?
Ovo je odjednom normalno?
Tata, želiš li da budemo tamo kad se ubiješ?
Iris, možemo li o tome drugi put? -Radije bih da mi kaže sada.
Iris, ne znam još. Je li to u redu?
Mislila sam da ste vi već sve isplanirali.
Nije u tome stvar. Ne želim da vas dovodim u opasnost kad me ne bude.
Proslavićeš svoj rođendan? -Da.
I svi će znati? -Ne, naravno.
Biće to samo rođendanska zabava. -Oproštajna.
Dodaj mi tanjir, tata. Poslužiću te.
Kao što znate, naša kompanija ima čast da bude predstavljena
na Međunarodnoj konferenciji o vodi,
a Iris će držati govor.
Da... Zdravo.
Reći ću vam nešto više o našoj studiji "Voda za život".
Više od polovine svih izbeglica su klimatske izbeglice.
S ovim modelima, možemo da osiguramo vodu
i dostupnost vode u najsušnijim krajevima sveta.
Na taj način se, na primer, očekivani životni vek
muškarca u Turkani, jednoj od najsušnijih regija Kenije,
može povećati za deset godina.
Obično ne bi živeo više od 50.
Možete li da zamislite?
S toliko se u Holandiji odselite od roditelja.
Ovim upravljanjem možemo osigurati život
i kvalitet života za buduće generacije.
Osim ako ne želimo radije da umremo.
Da se vratimo modelu... Samo da odem nazad.
Ovde govorimo o usmeravanju tokova i ima nekoliko...
Čekaj.
Počne s puno gitara i onda... Zapravo je jednostavno.
Čekaj, ponovi.
Još jednom.
Čekaj, da vidim.
Ne pronalazi je. -Ceo dan mi je u glavi.
Odakle je? -U glavi mi je. Ne sećam se.
Nešto iz prošlosti. -Čekaj, ponovi.
Prvo gitara. -Moraš da pevaš.
I onda dođe klavir i počne iz početka.
Pričekajte, molim. Hvala.
Zdravo.
Znaš li nešto o muzici? -Znam.
Da li bi bilo u redu da pevušim nešto da poslušaš?
Molim? -Ne mogu da se setim imena pesme.
Može.
Prvo ide gitara, gitara, gitara, a onda...
A onda opet.
Zakukuljeno.
Dve pesme mi padaju na pamet.
"How Can We Hang On To A Dream" od Tima Hardina.
I možda, zbog akorda, "Cause" od Rodrigueza.
Poznata je sada, zbog dokumentarca. Ali nisam siguran.
Radi se o tvom ocu? -Možeš li mi ih poslati imejlom?
Ono što si rekla... -Možeš li ih poslati?
Da, naravno.
Dobili ste Lauru...
Isuse, Lau, koji beznadežni kreten ovo piše? I jesi li video moju sobu?
Imamo prostor. Denon.
Razgovaraćemo kasnije. Vidimo se.
Hej.
Elizabet nije htela da dođe? -Ne, mislila je... Drži ovo.
Mislila je da ovo treba da uradimo zajedno.
Mislim da je u pravu.
Kod kuće je s decom? -Da.
Hej, tata. -Zdravo.
Naravno da je zabavno kad dođu i deca...
ali ona imaju mišljenje o svemu.
Kao i Elizabet. -Da.
Bizarno je, ali mislim da se počinjem navikavati na to.
A ti? -Ne.
Zdravo, tata. Ideja je da stavimo nalepnice na stvari koje želimo.
Kupio sam nalepnice. Uzeću zelene, ti crvene.
Ako budu dve na nečemu, bacaćemo novčić.
Bile su na rasprodaji? -Ne.
Još nisi potvrdila datum. Možeš li to da uradiš?
Šta, sad? -Da, da završimo s tim.
Jasno, dobro.
Da vidimo...
Na dan zabave? -Na primer.
Može, slobodna sam. -Jesi?
Da. -Dobro. Onda imamo datum.
To umiruje, zar ne, tata?
Počeću dole.
Ja sam. Idem dole po čelične lampe.
Ne, sofe ne.
Želiš nešto da popiješ? -Ne bih.
Da, mislio sam.
Mislim da ću i ja krenuti od dole.
Da izađem? -Ne...
Ne, tako je bolje.
Gde je tata otišao? -Ne znam.
Jesi znala da je mamina odeća još tu?
Nisam.
Mislim da želim tada da budem prisutan. -Kada?
Tokom tatinih poslednjih trenutaka. -Ne možeš. Tata je tako rekao.
Niko ne mora da zna.
Ne možemo da ga pustimo da ode sam, zar ne?
Jesi li gotova gore? -Da.
To je bilo brzo. -Da.
Ne moram ni sa kim da dogovaram sve.
Hej, zar idemo na put? -Ne. Useljavam se kod tebe.
Tata.
Šta kažeš?
Želiš kafu? -Ne. Odmah dolazim.
Tata.
Kupićete to? -Molim?
Tu čašu.
Pa, ja... -Ne?
Siđi.
Tebi govorim. Skačeš po sofi koja nije tvoja.
Šta nije u redu?
I kod kuće sme da skače po sofi?
Zašto? -To je moja sofa.
Zašto je onda ovde? -Došlo je do nesporazuma.
Moj brat je trebalo da me pozove.
To vam daje pravo?
Da. -Saberite se.
Vidi ko govori. Pripazite na to derište.
Molim? Liv, dođi ovamo.
Ova žena nije pri sebi. Toga ima na ovakvim mestima.
Gospođice...
Blagajna. -Ovo je moje.
Da pogledamo. To je 3,50.
Ne, to je stvarno moje. Dobila sam to od oca kad sam napunila četiri.
Bene. -Gospođice, šta se dešava?
To su moja kolica za lutke i sad ih odnosim.
Ne možete samo da uzimate stvari. -Samo uzimam?
Ovo, one čaše i sofa su od moje porodice.
I sad ih uzimam nazad. -Žao mi je.
Shvatam da je to zamorno, ali uzimam nazad svoje stvari.
Ne mogu da pravim ustupke.
Koliko ste rekli? -3,50.
Mogu li da platim karticom? -To će biti 50 centi više.
Da ostavimo to tako?
Pa, tata, bio bi odličan glumac.
Hajde, ustaj.
Tata.
Svidelo vam se?
Da... Zabavno.
A tebi, Ivane? -Mislim da je ovaj bio dobar.
Treba da vežbam s tim jogurtom. Moram u jednom cugu, inače će poći po zlu.
Da donesem još jogurta? -Da.
Šta prvo moramo da uradimo kad te ujutru pronađemo?
Sad sam to objasnio.
Meni pomaže ponavljanje, da budem sigurna.
Najvažnija je stvar proveriti da je tata mrtav.
Da ga ne diramo.
Onda zovemo doktora i oni zovu policiju. Redosled je ključan.
Kako ćemo znati da je mrtav ako ga ne smemo dirati?
Zašto ranije ne stavimo rukavice? Sad ima otisaka u hodniku.
Da...
U pravu si. Ponećemo rukavice.
Stavićemo ih napolje na prilaz...
i staviti još par u torbu u vrtu. To će biti podsetnik...
Biće otisaka po celoj kući. Imaćemo zabavu.
To je tačno.
Ali svi na internetu pišu da tako treba uraditi.
Uobičajeno je snimiti video da to radim svojevoljno...
Da me niko ne prisiljava i da sam sam.
Ali to je naravno i u mom testamentu, koji je tamo na stolu.
Da, dobro. Šta ti misliš?
Mislim da bih popila pivo. -I ja bih pivo.
Želiš li vežbati video ili bi to snimio sam?
I ja bih pivo.
Zdravo. -Dobar dan.
Jako smo zainteresovani za kuću, pa sam pokušala.
Jeste na prodaju, zar ne? -Da.
Zašto ne uđete? -Smem li? Volela bih.
Naravno. -Odlično.
Mi smo iz Amsterdama. Ima nas pet.
Odlično. Biće puna života.
Ovo je predsoblje. Pod je mozaik od stakla.
Ako mislite da je staromodan, možete ga zameniti.
Zar ne, tata? -Šta?
Pod u predsoblju je mozaik od stakla, ali lako se menja.
Da, valjda.
Jeste li za piće? -Ne, hvala.
Idemo u kuhinju.
Modernizovana je u skladu sa zadnjim kuhinjskim standardima.
Imate i lep prozor. Frižider je nov.
Ledomat.
Ormariće je arhitekta dizajnirao posebno za ovu kuću.
Ovo je jedna od onih kuća iz '70-ih
koje zbog dizajna nikad neće postati dosadne. Zar ne, Ivane?
Tako je. -Gospođa je zainteresovana.
Ne bismo li to prepustili agentu?
Zašto? Ovde je sada, zar ne?
Pa... -Hajde. Idemo u vrt.
Vrt je zaštićen od pogleda. Ima mesta za sve bicikle.
Naša stara ljuljaška je još tu. Ako je moj brat nije uzeo.
Ne, još je tu. Tako dolazimo do terase.
Ima dosta travnjaka za igru. Idealno mesto za roštilj.
Idemo u dnevnu sobu.
Ovo treba podmazati.
Evo, to je to. Ogroman prostor. Predivne linije.
I ima mnogo svetla. Kamin i izolacioni prozori.
Sve o čemu ste mogli sanjati. -Mislim da...
A trenažer, tata? Ostaje li?
Da.
Na prodaju je. Vrhunski je. Rešićemo to.
Možda bi bilo dobro da se vratim... -Nema potrebe. Razgledajte.
Tu je i čovek koji je tu proveo pola života.
Ako imate još pitanja, ovo je Jan, moj otac.
Umreće ovde 28. novembra. Baš ovde gde stojimo.
Odgovara li vam to po pitanju preseljenja?
Ili prvo morate da prodate svoju kuću?
Ali to je zapravo samo formalnost, s obzirom na ludo tržište nekretnina.
Da vam dam broj našeg agenta? -Da.
Šta je?
Žao mi je zbog ovoga. Moja sestra ima...
Šta je?
Isuse, prestani. Prestani.
Znao sam da je grozna ideja da se doseliš nazad.
Je li? Ti bi radije pomogao tati da ode u grob.
Nije istina! Trebalo je da se držimo dogovora.
E pa, evo novosti. Ja sam tu.
Misliš da će promeniti mišljenje ako provodiš vreme s njim.
Nema šanse.
Hej, Ivane. Šta radiš ovde?
Dobro pitanje. Šta si radio ovde?
Šta radim ovde?
Ti si ta koja želi da sve ostane kako je bilo. Šta ti tu radiš?
Družim se s tatom dok još mogu.
I ti to želiš, tata?
Vidiš koliko te ceni. -Budimo dobri jedni prema drugima.
Držimo se skripte. To nam daje mir.
Možda ti je to teško da shvatiš, ali nije uvek reč o tebi.
Ljudi...
Ti si stvarno fenomenalan tip. Stvarno.
Ier, evo ti pivo!
Gde ti je čaša? -Ne znam.
Evo, drži ovo. Idem po nju.
Zašto ovo više ne radimo? -Jer smo jebeno stare.
Iris. Jesi li tu?
Da.
Hej, idem kući.
Ostani. Koko ionako spava. -Da, ali moram ujutru na posao.
Ali sreda je veče. Rekla si da se ništa neće promeniti.
Uskoro će zatvoriti.
Onda ćemo otići negde drugde.
Ne, stvarno sam umorna. Bojim se da sam prestara.
Ma nisi. -Jesam. Smena mi počinje za koji sat.
Partibrejkerko.
Iris.
Da? -Nisi s onim malim, zar ne?
Ne, zašto? -On stvarno nije tvoj tip.
Ier...
Nemoj raditi ništa što ja ne bih. -Da.
Nazvaću te. -Da.
Zabavi se. -Zdravo.
Možda mu samo treba seks. -Šta?
Moj otac želi da se ubije, ali možda mu samo treba seks.
Koji kurac? Zašto sad govoriš o svom tati?
Ne znam, samo sam se setila.
Prestani, molim te.
Moram da idem. Imam školu sutra.
Ma daj. Ovo je san svakog muškarca.
Ne, stvarno nije.
Oprosti, u redu je.
Šta to radiš?
Hoćeš li me pustiti? -Ne.
Hajde, pusti me. -Ne.
Želim da idem!
Mislim da uopšte ne želiš da odeš.
Okej. Pusti me.
Jebote!
Oprosti.
Jesi li dobro?
Da odem po led?
Mogu li vam pomoći? -Zvali su me.
Dobro. Pozvaću šefa.
Dve kafe. -Hvala.
Iris, ovde sam.
Čujem te.
Naručio sam ti kafu.
Kafu?
Hoćeš li ustati, molim te?
Neću.
Jesi li znao da ova mesta dizajniraju tako
da ne poželiš da ostaneš.
Namerno odvratni razmaci između stolica i stola.
Svetla su prejaka.
Valjda su zaboravili...
da ako ležiš, nije uopšte loše.
I dve kantice. Izvolite. -Hvala.
Prijatno.
Tata, kantice?
Ipak mislim da je to lepo. Što si se vratila kući.
Je li to 2009? -Da.
Zdravo. -Zdravo.
Mogu li pomoći? -Da, uzmi ovo.
Da nije malo rano za sve ovo? -Neću imati vremena krajem sedmice.
Pa sam mislio da obavim pripreme.
Zajedno s Lolom? -Da.
Lola pomaže, jer u zadnje vreme odbija da spava u svom krevetu.
Onda počneš da plačeš.
Evo, pogledaj ovo.
Ovo mora u frižider. To je jogurt koji je tata tražio.
Proverio sam. Rok trajanja je do 14.
Iris, moramo da kupimo i grickalice za tatin rođendan.
Možeš to ti?
Naravno. -Hvala.
Iris i deda idu u kupovinu. To je lepo, zar ne?
Da, slatkice. Dedi će uskoro rođendan.
Zar ne moraš skrenuti desno za prodavnicu?
Ne. Moramo da idemo pravo.
Iris, moraš ovde da skreneš desno. -Ne.
Moramo pravo.
Šta je ovo, Iris?
Ne brini. Ponela sam ti torbu.
Sve je unutra. Četkica za zube, pasoš, čisti veš.
Ne želim da putujem.
Stvari se događaju i protiv moje volje.
Šta s Ivanom? -Šta s njim?
Biće besan. Ne želim ovo, Iris.
Na koliko dugo idemo?
Gde idemo?
U planine. -Planine? To je ludost.
Nimalo. Moramo da prođemo Nemačku, Austriju i onda si tamo.
Hvala.
Za koliko si uzela?
Bilo je ili sedmica ili godina.
Pa sam uzela za godinu.
Dolaziš?
Da vidimo.
O, da.
Hoćeš li uzeti svoju torbu?
Izvoli. -Hvala.
Čekaj, Iris.
Uskoro smo tamo, tata. Hajde.
Da vidimo.
Deset, devet, osam, sedam... sranje. Šest, pet...
četiri, tri, dva, jedan.
Danas je rođendan, ura, ura,
jasno mi je da je tvoj,
svi smo tako srećni zbog tebe i zato
ti pevamo ovu pesmu:
još puno godina, ura, još puno godina, ura,
želimo ti još puno godina, ura.
Čestitam, tata.
Žao mi je što je malo drugačije nego što si zamislio.
Imam poklon za tebe.
Ðavo me odneo. Ne mogu da verujem da si to sačuvala.
Trebalo je da idemo tamo kad sam napunila 16.
Da, ali tada se mama prvi puta razbolela.
I sad smo tu.
Nešto si napisao unutra.
"Da bi bila velika, budi cela.
Ne isključuj ništa, ne preuveličavaj ništa što nisi ti. Budi cela u svemu.
Unesi sve što jesi u najmanje stvari koje radiš.
Tako u svakom jezeru, mesec sija u raskoši...
jer cveta gore iznad."
Hvala ti, dušo.
Izvoli.
Zašto to radiš?
Špijunirala si me? -Da.
Dobro je za cirkulaciju.
A to ti treba?
Ne znam. Samo mi se sviđa.
Samo ti se sviđa.
To samo radiš ono što ti se radi.
Šta god ti palo na pamet. Nema veze šta drugi misle.
Tata.
Zar ne postoji nešto šta stvarno želiš da radiš?
Da jedeš ostrige u La Kupoleu? -Ne.
Da odeš na koncert Boba Dilana? Nastupa uskoro.
Ne.
Da odeš na more? -Ne.
Seks? -Ne.
S divnom ženom. -Ne.
Eskort? -Ne.
Ja ću platiti. -Ne.
Zar ne želiš da razgovaraš s nekim? Sveštenikom? Da se ispovediš?
Jesi li poludela?
Šta onda želiš?
Ništa, Iris. Stvarno mi ništa ne treba.
Zašto to onda ne možeš da objasniš?
Zato što ionako nećeš shvatiti.
U meni je stvar. Ne mogu da razumem. -Ne.
To si rekao. -Ne, nije to.
Kažem da bez obzira šta ja rekao, nikad ne bi shvatila.
To ne možeš da znaš. -Mogu.
Pokušaj. -Ne.
Nisam vredna pokušaja. -Iris, tako si puna života.
Nikad ne bi mogla da osećaš što i ja.
Gadna je stvar što si sam. Tako se rodiš i tako umreš.
A u međuvremenu samo dokazuje da ne možemo da vidimo stvari kroz tuđe oči.
To nije istina. Ne ako pokušaš.
Samo si me isključio. -Stojim tu. Razgovaram s tobom.
Ali ništa ne govoriš. -Govorim, ali ti ne slušaš.
Namerno si me izopštio. -Šta to govoriš?
Znaš li šta ta reč znači?
To je ovo. Takav je osećaj.
Naravno da ne bi razumeo. -Ne razumem.
Odjebi. Glupane.
Moraš da me pustiš.
Osećam se kao da sam kilometrima daleko od svega.
Završio sam sa životom.
Nedostaje mi mama, Iris.
Nedostaju mi dani s njom.
Ne mogu više.
Gde je ona onda? Čeka te tamo gore?
Ne znam.
Ali znam da nije ovde. -Ali ja jesam.
Ja jesam.
Hvala ti. U zdravlje tvog oca.
Za Jana.
Hej, Noa.
Kome treba tako ogromna kuća?
Dobiće bogatstvo na sadašnjem tržištu.
Ili bi je mogao izdati.
Gerarde, imaš upaljač? -Svakako.
Samo je izdati. Ako je izdaš...
Treba je srediti. -Samo se čini lakše.
Hvala.
Bu! -Ko je to?
Prikradaš mi se? Hej, uloviću te.
Iris. -Kite, dolaziš? Idemo.
O, odlazite.
Odlazim. -Da, u redu.
Nazovi me, okej? -Da, naravno.
Okej, ćao. -Svakako me nazovi.
Jane, idemo. -Čekaj. Možeš da uzmeš Lolu?
Hej, hvala što ste došli.
Vidimo se uskoro. -Hvala.
Možete sami da izađete?
Ideš da spavaš uskoro? Hoćeš li spavati?
Dođi mamici. Zdravo, draga.
Zdravo.
Dođi, dušo.
Kite, dolaziš? -Dolazim.
Idi u auto.
Vidimo se uskoro.
Kite, dolaziš? -Jesi li zagrlila dedu?
Dođi ovamo, ti. -Zdravo, deda.
Zdravo, dušo. -Zdravo.
Zdravo, vidimo se uveče. Pazi kako voziš.
Iris.
Šta je to?
To je antiemetik. Moraš ga uzeti dosta.
Juče sam počeo da ga uzimam.
A šta je to? -To je taj prašak.
Ne mogu ja to.
U redu je. -Sigurno?
Ostaćeš? -Da.
Jesi se setio koja je ono pesma bila?
Nisam.
Moj život je gotov. Moj život je završen.
Došlo je vreme da se završi po mom izboru.
Kao što vidite, potpuno sam sam. Niko mi ne pomaže s ovim.
Ostavljam oproštajno pismo i testament.
RUŽIČASTI MESEC
MEDIATRANSLATIONS