Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Какво ще кажете? - Добре е.
- Става ли? - Чудесен е.
Добре.
Господа...
Шест, седем, осем, девет, десет, единайсет, дванайсет.
- Тук сме, да действаме. Кой води? - Аз мога да водя.
В името на Отца и Сина и Светия Дух. Амин.
Лична молитва.
Радвай се, благодатна Марийо! Господ е с тебе,
благословена си ти между жените
и благословен е плодът на твоята утроба Иисус!
Света Марийо, Майко Божия,
моли се за нас грешници, сега и на смъртния ни час. Амин .
Радвай се, благодатна Марийо! Господ е с тебе,
благословена си ти между жените
и благословен е плодът на твоята утроба Иисус!
Света Марийо, Майко Божия,
моли се за нас грешници, сега и на смъртния ни час ...
Можеш ли да танцуваш полски танци? Например мазурка? Оберек?
Да или не? Лошо ли го правя?
Не, добре го правиш.
Мога да правя скок "холубце". Той е от краковяка.
Раз, два, три... Раз, два, три.
И не идва само от Краков, имат го и в други региони.
Това е малко като виенски валс. Нали?
Да... Но трябва да се въртиш добре. Да завъртиш партньорката си.
На мен страшно ми харесва един вид суинг - "линди хоп".
Не го знам.
Това е от най-класическите суинги, още от 20-те години.
- Америка от 20-те години, линди хоп. - По двойки ли се танцува?
Все пак това не е полски танц, това е един вид... чужда култура.
Няма нищо лошо, но според мен първо трябва да познаваш своето.
Раз, два, три!
Да вървим!
Хубаво... Прекрасно!
- Чудно! - Как цвърчи като наденица!
Добре, Антек, не се престаравай.
С този мост ще отворим очите на слабите във вярата.
Това е нещо наше, построено от нас, и няма да е последната ни дума.
Да вървим.
Марш, сърце мое, тръбата свири!
Стреляй с молитви, слави Мария!
Дева Мария е твой предводител...
Лицата на някои второстепенни участници са изменени
с цел запазване на анонимността.
МОМЧЕ НА МЯСТО
Юли
Той вече не работи.
Може би е рентиер.
Вие как мислите?
Кое е най-важно в полската култура, в полската цивилизация?
- Кое е ценността, която... - Католическата религия!
Католическата религия, браво. Много добър отговор. Още?
Имаш ли някаква идея?
- Храбрите мъже. - Да, храбрите мъже.
Чудесно е, че всички девойки тук са много женствени.
Дори да са с панталони, излъчват такава женственост, че...
Такава предреволюционна женственост,
че направо...
Хубаво е.
Добре ли е?
Горе-долу.
Раз, два, три! Раз, два, три!
- Ох! - Извинявай, без да искам.
Здрасти! Помниш ли ме от сватбата на Франек?
Познаваме се от сватбата на Франчишек Подлаха и от миналия бал.
- Кой е този Франчишек? - Така хубаво пяхте, чудесна музика!
- Запей ми нещо. - Нищо не помня от тържеството.
Нищо? Значи не сме ви научили добре.
Аз не знам вашите песни.
Знам само песни за живота, понеже съм протестантка.
О, протестантка... Интересно.
- Ние пеем другояче. - Изпей някоя полска протестантска.
- Може би "Девойче вървеше"? - Не, не става, прекалено весела е.
Нещо по-тъжно, което свършва трагично.
- Данка, искаш ли да попееш с нас? - А какво?
Само дъб зелен се вижда,
само дъб зелен се вижда...
Какви мигли има само!
Виж му миглите!
- Искам и аз такива! - Невероятни са.
- Може ли очилата? - Не мога просто!
Сега вече забравих текста.
Няма значение. Няма нужда да го знаеш.
Конят с мъка нозе влачи,
а ездачът ни умрял, ни жив е,
времето едва се точи
и в лимана чучулига гние...
- И така нататък. - Пей и не спирай!
Ей, татко?
Септември
Татко?
Татко! Имаш по-хубави там.
- Какво? - Май имаш и по-хубави.
Не съм казал, че всеки трябва да стане свещеник.
Така не може.
Точно за това става дума. Трябва да установиш
дали... дали си в състояние
да тръгнеш по най-добрия път.
Е... Да се надяваме, че...
... че ще се появи някаква приятелка, съпруга или...
Да...
Гледай, татко. Тайната е да поставяш краката си успоредно.
Виж, като мен. Прави като мен.
На 6 октомври
ще има някакъв огромен парад на педерастите във Вроцлав.
И какво, ще тръгнете срещу тях ли?
Няма да се скандират лозунги. Просто ще вървим и ще четем молитви.
И ще се пускат информационни записи за това, че...
Че например педофилията се среща
20 пъти по-често сред хомосексуалистите.
Само се питам, знаеш, дали това е добра идея...
Кое дали е добра идея?
Да тръгнете на тази контрадемонстрация.
Това е в името на Господ Бог! Това е марш... процесия...
- Тогава по-добре да е другаде. - Не, поставено е в даден контекст.
Така че представлява определена реакция.
Октомври
След колко време ще се включат от агитката?
- Нали ще сме заедно с тях? - Да, после ще се включат.
Посланието ще е ясно.
Адам ще държи реч след свещеника.
След това предлагам да е момчето от Национално-радикалния лагер.
Доколкото разбрах, неговата реч звучи по-призивно.
Не е ли по-добре тогава да е накрая? Няколко лозунга - и готово!
- Слушайте! - О, слушайте!
- Десети вроцлавски марш за равенство! - Вече десети?!
Десети? Надявам се да ви е последен.
Крайно време е.
Бог ясно е казал - бракът е съюз между мъж и жена.
Хомосексуалистите и содомитите няма да наследят Божието Царство.
Помолете Бог за прошка заедно с нас. За това става дума.
Върнете се, докато имате време.
Света Марийо, Майко Божия, моли се за нас грешници,
сега и на смъртния ни час. Амин.
Радвай се, благодатна Марийо! Господ е с тебе,
благословена си ти между жените
и благословен е плодът на твоята утроба Иисус!
Света Марийо, Майко Божия, моли се за нас грешници,
сега и на смъртния ни час. Амин.
Днес хомосексуализъм, утре педофилия
Между хомосексуалистите се пренасят венерически болести -
сифилис, гонорея, СПИН.
Средната продължителност на живота на хомосексуалистите
е с 20 години по-ниска от обичайната.
Хомосексуалните екстремисти на Запад
призовават за легализиране на педофилията.
Хомосексуалистите искат неограничен достъп до децата и младежите
и затова пропагандират сексуалното образование.
Толкова силно ли е, както преди? Струва ми се по-тихо.
Нещо става, но не знам какво. Да го увеличим ли малко?
75 процента сред тях имат по над 100 партньори в живота си.
Между хомосексуалистите се пренасят венерически болести -
сифилис, гонорея, СПИН.
Средната продължителност на живота на хомосексуалистите
е с 20 години по-ниска от обичайната.
31 процента от децата, отглеждани от лесбийки,
и 25 процента от децата, отглеждани от педерасти,
са сексуално малтретирани.
Нивга с кралете в съюз не ще бъдем,
нито пред властник ще превием шия,
воини Христови - тоз дял ни е съден!
Ний сме слуги на Мария!
Благодаря на "Всеполска младеж",
Национално-радикален лагер - Вроцлав и фондация "Право на живот".
Нашето шествие приключи.
Моля, внимавайте за отрядите на "Антифа"
които ще се опитват да ви вземат плакатите
и вероятно ще употребят сила.
- Господа, много благодаря! - Пееш чудесно.
- Много добре се справи. - Благодаря, момчета.
- А тези плакати на площада? - Много ми хареса как пеете.
- Много хубав глас. - Благодаря! Благодаря, че дойдохте.
Здравей, татко!
Всичко мина добре, без никаква агресия, нищо подобно.
Не бяхме толкова много.
А, те бяха страшно много.
Наистина успяхме да запазим един католически дух,
всичко беше съвсем мирно.
Е, имаше там някакви реакции...
Главно в началото, докато стояхме и свещеникът четеше молитвите,
идваха и ни се присмиваха. Но беше само за малко.
В една страна, където от 20 години
на децата в училище се натрапваше комунистическата идеология,
където ги учеха, че Ленин и Сталин са герои,
където се опитваха да ги учат, че няма Бог,
хората твърдо отстояваха това, което е важно за тях и за дедите им.
Анджей Дуда! Анджей Дуда!
Мамо, ще ми подадеш ли зарядното?
Кое точно? За айфона ли?
- Не, не, ти пък... - Моля?
- А Франек къде е? - В банята.
В банята?! Виси там цял час.
- Той винаги стои дълго в банята. - Франек?
Сушиш ли се? Защо се сушиш?
Какво е това? Какво ти е на косата?
Приличаш на Ози Осбърн.
- Е, имаш ли си приятел? - Нямаме момчета в класа.
- Шегуваш се. - Имаме 6 момчета на 27 момичета.
Тоест нямаме момчета. Не ги виждам. Всички чинове са пълни с момичета.
- Как се казва този от тренировките? - Куба ли?
- Той напусна през юни. - Така ли?
- Но беше много глупав. - Така ли?
Малко съм съсипан.
Разбира се, знаех, че цялото ЛГБТ е заплаха за нашата цивилизация.
Днес обаче осъзнах, че ние сме една шепа.
Тук-там някой ще ти каже, че е против педалите,
но като цяло това са неудачници, които си седят вкъщи и не реагират.
Скоро ние ще сме малцинство, няма за кога да се чака.
- Трябва да се молим, и това е! - Да...
- Кажи му, че всичко ще е наред. - Хубаво е, че беше там.
Добре, благодаря. Бог да те пази!
Сега "Право и справедливост" ще дойдат на власт, изцяло...
И всичко ще е наред.
... и няма да позволят да бъдат проведени някакви
промени от хомосексуалистите.
Те просто са за нормалността!
- Всичко ще бъде наред. - Гледаш през розови очила, мамо.
- Нищо подобно. - Продай ми едни такива и на мен.
За какво говорите?
- Днес беше онзи "марш за равенство". - Да.
А против какво протестират тези, които са "анти" Марша за равенство?
Те протестират против определена идеология.
Нашето общество се опира на семейството,
а семейството се опира на брака и потомството.
Семейството е основна клетка на обществото.
Не знам защо се съсипвате за сексуалната ориентация,
при положение, че след 20-30 години нашата Земя няма да съществува,
понеже на всички изобщо не им пука какво става с климата.
И след 20-30 години няма да е важно с каква вяра си,
или с каква ориентация, тъй като всички ще умрем,
понеже никой не се вълнува какво става всъщност.
Тези неща и да станат, ще е след милион години.
- Нали? - Не.
- Не? А кога? - След 20-30 години.
- Украинците имат ли такива традиции? - Опитай това.
Правилното разбиране за национализма залага установяване на йерархия.
- Така е. - Точно това е национализмът.
Тези, които са ти по-близки, ги поставяш като приоритет за теб.
Да! Но ако някой изобщо не споделя моите традиции и моята същност,
а само е роден в същата страна и говори същия език,
не може да ми е също толкова близък като...
И възниква въпросът кой е поляк и кой не е.
- Именно. - Какво е общото между поляците.
- Вегетарианците ядат ли риба? - Моля?
- Рибата все пак не е точно месо. - Да, точно така.
Много ме тревожи тази традиция...
Че трябва на всичко да се учиш сам, трябва да търсиш сам...
За какво говориш?
Обноски с жените, обноски в обществото...
Да, ясно е, че се учиш на това от практиката, но...
Бих искал да съм малко по така... По-образован, един вид.
Сядай.
Ние сме във ваканция. Обичаме да се разхождаме...
Да пеем, да се молим.
- Ти в Судан ли работиш? - Да.
- А си дошъл в Украйна, за да... - За да уча.
За да учиш?
- Да защитя магистратура. - Магистратура?
През ХVІ и ХVІІ век
Полша е била първата страна...
Как да го кажа? Помогни ми, приятел.
По-добре да не отваряме тази тема.
... която защитава Европа от монголците.
И папата изпраща писмо,
че Полша е първата стена на християнството в Европа.
На полски това се нарича Братство на укреплението.
- Какво стана? - Яко, няма ток!
В целия град няма ток.
Добре дошли!
Казваме тази молитва не за нашия народ,
а от името на Братството - нашата полска организация,
за завръщане на тези суданци към светата католическа вяра.
Ноември
Това ли е началото на сбирката, или не?
Още не.
- Хайде, ела. - Подай ми ръка.
... както на земята, така и на небето;
насъщния ни хляб дай ни днес...
Света Марийо, Майко Божия, моли се за нас грешници,
сега и на смъртния ни час. Амин.
Какво знаме имате например? Покажи ми едно.
Полското!
Виждам ви, добре! Веднага идвам.
Радвай се, благодатна Марийо! Господ е с тебе...
- Привет. - Здрасти.
- Здравей. - Това е приятелката ми Вероника.
Това е Бартек от Братството.
- Слава на героите! - Как си? Аз съм Вероника, здравей.
- А ти как си? - Приятно ми е.
Колко приятни господа има тук!
Бяхме в една яка африканска кръчма. Храната беше много добра!
Ядохме "пудра от баобаб" - десерт, сервира ни го един чернокож.
Собственикът беше много мил, даде ни да опитаме много неща.
Каза, че е благодарен на Полша и иска да ни покаже културата си.
- И му се получи. - Да, добре му се получи.
Иисус Христос е крал на Полша!
Колко са хубави светлините, нали?
Чудесни са тези ракети. Това са сигнални ракети, нали?
Да.
Може ли да мина оттам?
- Не знаех какво правя там. - Държеше лозунга, много добре!
Как е? Здравей!
- Как е да си гаджето на шефа? - Суперяко!
Велика Полша! Католическа!
Вяра, традиция, ред
Велика Полша! Католическа!
... даже на хали, литнали в небето,
не ще ни стреснат!
Бог е защита и отбрана наша!
Щом Той ни пази, пъкъл ще се пука!
Огнени змейове не ще ни уплашат ,
чака ни сполука!
Първо със сърпа, после с чука! Бий тълпата на дъгата!
Овнешко, нали? О, супер!
Не мисля, че това овнешко е такова...
Моля, един с овнешко - стандартен, малък, в тортиля.
Същото може да се види на кораба...
Красива си, знаеш ли? Като те гледам, просто...
Като те погледна, направо...
Какво?
Все едно гледам някаква красива творба на изкуството
или слушам прекрасна музика.
Знаеш, просто веднага ставам...
Ставам по-щастлив.
- Наистина. - Винаги знаеш какво да кажеш.
Довиждане! Бог да ви пази!
Извинете.
- Благодаря. - Извинете.
Нещо не става...
- Половината момичета са бременни. - Какво?
Казвам, че 50 процента от момичетата са бременни.
- Имаше още една, но сега не е тук. - Да, Адриана беше тук.
Марш, марш, Полония,
наш народе храбри!
След труда ще си починем
в родните дъбрави.
И когато вражеската гордост обуздаем...
Предлагам тост в този дух -
за полските семейства! Бог да им дава сили!
Амин.
- И да построят велика Полша. - Полша си е велика...
- Ще тръгваме ли и ние? - Да.
Бъдни вечер
Здрасти, как си?
Ами... не знам.
Първо отивам при баба, после трябва да заведа Анелка при мама...
Като цяло ще празнуваме на двете места, както винаги.
Опитвам се да огладя всички противоречия.
Всеки човек в семейството има различни очаквания за празниците.
Татко казва: "Майната му на всичко, ще ида в планината".
Предпочита да няма нищо за ядене.
А баба ми, както винаги, е купила няколко кила храна повече.
Е, добре, звъннах ти само да разбера какво става при теб.
И да ти пожелая весели празници!
Благодаря.
Татко? Станало е нещо странно с теб. Защо си толкова тъжен?
- Не съм тъжен. Просто съм уморен. - Тъжен си.
- Не, какво ти става? - Тъжен си. Тъжен си.
Признай си!
Вижте какви подаръци получих!
Анелка, направо сме зашеметени от твоите подаръци.
И след това има една благословия.
И казваш, че ще си поделим коледната вафла.
И после свършваш. "Светлината на Христос..."
Един момент.
"Светлината на Христос...", а ние отговаряме: "Благодарим на Бога."
- Няма го записано, но ще го запомниш. - Добре.
"Ето, благовестя ви голяма радост, която ще бъде за всички човеци;
защото днес ви се роди в града Давидов Спасител,
Който е Христос Господ."
Добре, сега идваме.
Мамо, тръгваме след минутка.
- Добре, до скоро. - Не, не ме е страх от теб!
Но вече ми е тъжно...
Анелка, отиваме ли при мама, Каролчя и Франек?
- Какво? - Отиваме ли при мама?
- Сега ли? - Да.
Какво ще кажеш?
- Мислех, че те ще дойдат. - Не, ние ще идем при тях.
Добре. Имаме страшно много подаръци...
- Трябва някак да ги вземем. - И това е мое!
- Искаш ли бонбони? - Да.
Вземи. Сложи си ги някъде до теб.
Защо празнуваме Бъдни вечер на две места, Антек?
Защото...
- Защото не знаеш! - Знам, знам. Само че...
Само че това е малко тъжно. Така стоят нещата, че...
- Кое е тъжно? - Ами това,
че татко не живее с мама и...
Ти живееш с мама, но татко не е с вас.
- И ти се виждаш с него само понякога. - Да.
Да. И...
Така стоят нещата, че понякога е... тъжно.
- Не всичко в живота е весело. - Е, да...
Така е.
Колко плати за това... оръжие?
За револвера? Пет стотачки.
С теб наистина мога да правя всичко. Мога да стрелям с теб,
да зареждам оръжие. Да ида в зоопарка, на стената...
- Внимание... - Господи.
Май стреляш малко по-вдясно от бутилката.
- Да, исках само да пострелям. - Добре.
Не знам защо тези патрони нещо не...
Мамка му.
Ще пробваме още веднъж. Имам още един изстрел.
- Мамка му. - Е, трябва да овладееш техниката.
- Искаш ли да скачаме с бънджи? - Не. Бънджи - не.
- Да ти купя за Коледа? - Не, благодаря.
- Ще ти хареса. - Купи ми водоустойчива очна линия.
- Да се рисуваш? - Да.
Е, добре.
- А револверът рита ли? - Не, много е лек. Давай.
- Много добре! - Може ли и по бутилката?
Да, жалка картина.
- Супер беше, много ми хареса! - Наистина?
Да, страхотно. Никой друг не би ме завел на стрелба, яко е!
Великият пост
И още една добра идея - за да се смеси по-добре с тютюна.
Тук го запалваш и тогава...
Тогава хартията се сгърчва и става по-стегнато.
- Достатъчно ли е? - Да.
- Бих сложила още малко. - Мирише хубаво.
Много хубаво мирише.
Това е номер С. Ще опитаме как са на вкус и В, и А.
Това е добро.
- Да го наречем "свето причастие". - Не, Вероника, престани.
- Моля те! - Не.
Започна един хубав ден.
Чакай, не казвай нищо!
- Никак не е лесно! - Преди малко...
Почувствах се като на фризьор, когато лягаш да ти мият главата.
Добре, хубаво! Аз не се почувствах така.
Добре, сега стой мирна, защото това е просто...
Не, не прави така! Всичко развали.
- Извинявай. - Само "извинявай" не стига.
Извинявай, любими.
Трябва да сложиш филтър. Черно-бял.
Добре. Погледни.
- Мамка му! Еха! - Добре ли е?
Да, сериозно! Получила се е една...
Нещо като спирала.
Никой няма такава спирала. Благодаря ти.
Антош, недей така, ще умреш от смях!
Не ме разсмивай... Не мога да спра да се смея.
- Знаеш ли, че може да умреш от смях? - Какво?
- Може да се умре от смях. - Недей да ме плашиш така.
- Няма да може да вдигне торбата! - Сега е по-лека.
- Ще хвана мускулна треска. - Сигурно вече имаш на краката.
Хайде де, усмихни се! Нали обичаш камерите?
Знаеш ли, че за първи път виждам приятелката на Йенджей?
Ако вече имат дата за сватбата, ще са по-бързи и от Михал.
Нашите са се познавали по-малко от година.
В началото на нашата среща бих искал да ви припомня
за началото на нашето Братство.
А за по-късно знам, че са предвидени и изненади.
От самото начало искахме да създадем
едно предложение за мъжка формация.
Първоначално щеше да се нарича
Мъжка група на розария "Братство на укреплението".
Искахме да започнем от прости неща - от редовно четене на розария.
И постепенно да добавяме към това поредните формиращи елементи.
За Братството на укреплението! Да продължава да се развива
и да води хората към Бога,
към Христос и към Католическата църква!
Не, не се получава много християнско.
На тези от лявата страна на масата са им давали различни чаши.
За мен това е много бурно време.
Станаха много промени. Преживях много нови неща...
Така да се каже.
- Какви бяха тези нови преживявания? - Ами...
Ще си го кажа направо -
връзка с едно момиче.
Това беше... първата ми подобна връзка.
Приключи през март.
По време на Великия пост.
И приключи...
... поради...
... да речем, поради разликите в светогледа ни.
Започнах да се замислям за тези разлики.
И като се замислих, открих, че...
... че досега съм правел нещата някак...
... доста механично, без особена идея.
Но принципно не си си променил светогледа?
Или си го променил?
- О, вижте! - Еха!
Това е тортата, която направи моята годеница.
Браво!
Може би не всички виждат, но тук има петица, направена от къпини,
кръст от боровинки и меч от малини.
Започнах да се замислям какво значи да искаш да обичаш Господ Бог.
Дадох си сметка, че всички неща, които правя от любов към Бог,
всъщност правят самия мен по-съвършен, нали? Нещо такова.
И ми дойде наум една такава идея: къде изобщо е Господ Бог
в този подход, който имам аз?
Наистина ли е... необходим?
Видях, че всъщност тя е в състояние да живее без това,
и пак да бъде красива, чувствителна и морална.
И да има красиви идеали, да си поставя красиви цели.
И в известен смисъл осъзнах, че бих искал и с мен да е така.
Може да се каже, че мен малко ме разочарова тази аргументация,
защото е малко...
Имахме доста задълбочени разговори по темата.
Но може да са били твърде малко. Може така да се окаже.
Борбата с християнството се води чрез промяна
на философията, в която живеем.
Отнемат ни се обективните ценности, по които да се равняваме.
Когато си с едно момиче и го обичаш много...
Вярата ти казва,
че не можеш да живееш с нея,
не бива да правиш нищо, което възбужда страстите...
- Преди сватбата. - Да, преди сватбата.
Защото това, едва ли не, е лошо, нали така?
Но имах възможността да видя, че това изобщо не е лошо.
И че може да бъде чудесно и добро.
Но Братството? В него ли не вярваш? Това не разбирам.
Не вярвам...
Всъщност не вярвам в Бога.
Благодаря.
Е, сега вече...
Или ще хвана някаква яка настинка, или ще стана мегаздрав.
... имаме прости правила -
ако си губил, може да не разбереш това.
Светът отдавна ни отписа, но ние не сме от памук -
посрещаме всеки нов удар с юмрук.
Вярвам на моята тайфа, имаме прости правила...
Да живее младостта!
- За теб? - Може би още малко.
- Мачек, у теб ли е запалката ми? - Не.
- Сигурен ли си? - Сигурен съм.
А у теб?
- Можеш ли да направиш кръгче? - Хайде, давай!
Да продължа ли да ти разказвам, или ще правиш това?
Еха, какво голямо кръгче! Гледай!
Адът - това са другите, и гости затова не каня,
от пушенето имам възпаление на съзнанието.
Унищожение, изолация - във Варшава в блок живея,
но може някой ден и като адвокат да преуспея.
Пак вали и лепкавият въздух мирише сладко...
Три часа им трябваха за това.
Изглеждам като смъртта, а?
Какъв ще е тостът?
Не, без пожелания.
- Без пожелания? - Да.
Като този момент.
- Остави го да се случи. - Наздраве.
Пандемия
- Чуваш ли ме, Антек? - Да, чувам те.
Но не те виждам. Виждам йерусалимския кръст.
Защото изключих камерата.
- Сега вече го познах този господин! - Да.
Имам разни черни сценарии в главата.
Ако нямаш работа по някаква причина, а сега доста хора са без работа,
и ако нямаш спестявания, то...
- Прецакан си. - Ще ядеш камъни.
Прецакан си. Ще гладуваш. Може да стане много зле.
Обаче сега програмистите са добре. Ето, аз например
работя от вкъщи. Имам нормални приходи и т.н.
Но ако изведнъж ми спре токът? Тогава, нали разбираш...
Някой трябва да работи и в електроцентралите.
А ако всички в електроцентралата хванат вируса и отидат в болница...
- Не знам, може би звучи смешно, но... - Така е. Ще ти покажа какво купих.
Какво е това?
Хостия
- За черни дни. - Мамка му!
Яката работа.
Имам и още. Пристигна цял колет.
Ако свещениците започнат да причастяват по домовете,
имам материал.
Подготвил си се.
Платих 100 злоти
за 5000 хостии.
- Купил си 5000? - Да.
Престани да говориш!
Ще отида в кухнята, защото мама тук ме чува.
В съседната стая е.
Виж, Антек, ти си най-младият от всички ни...
Но не си най-глупавият.
- А кой е най-глупавият? - Не знам.
Исках по-дипломатично да го кажа... Може би аз.
Не, стига... Няма значение.
Всъщност така започнах да се уча да преживявам нещата сам.
И забелязах, че често...
Мисля, че за да живееш чрез вярата,
трябва да си сред хора, които живеят чрез вярата.
Никой човек не е остров.
- Така ли? - Да.
Не е зле казано.
Това е суперяко място.
Тук се събират вроцлавски художници, скулптори - познати на баща ми.
И без него не знаеш кой си?
Доста зле.
Ние още живеем в тази действителност, племенната.
Има непрекъснат двубой на половете. Понякога се борим с това,
или жените са борят за правата си...
Макар че отдавна са се преборили. И така са се престарали,
че са кастрирали мъжете до основи.
И сега се почва: "Къде са истинските мъже?"
Топките им са отрязани, защото не е разрешено да си мъж.
- Какво прави от мъжа мъж? - Мъжът си е мъж.
Той трябва да командва, да се грижи.
Но вече не можеш да го правиш, културата не го приема.
Топките ти трябва да са мънички и да си криеш органа...
Не трябва да те има. Пълен дисонанс.
А жените също са неудовлетворени,
защото няма кой да се грижи за тях.
Студено ли ти е? Някак си се свила.
- Свила ли съм се? Топло ми е. - Да не ти е студено?
- Такава съм си. - Или си пазиш енергията?
Пазя си енергията и не си я давам.
Можеш само да вземаш. А ако се затваряш, губиш.
О, благодаря.
Аз съм на 40 години
и на практика съм човек, който наистина няма нищо.
Нищо не притежавам.
Имам три деца, имах жена...
Сега тя ме мрази и не иска да говори с мен.
Август
Казвай истината.
Или поне не лъжи.
Където и да си, старай се да направиш
поне едно малко нещо по-добре.
Никога не си позволявай да се отпускаш.
Представи си кой можеш да бъдеш
и после се насочи единствено към това.
Представи си кой можеш да бъдеш
и после се насочи единствено към това.
Внимавай. Казвай истината.
Или поне не лъжи.
Казвай истината.
Антони, ще ми донесеш ли електронната цигара от кухнята?
Веган протеин
Чувстваш се балансиран и центриран.
Както и висок.
Раменете леко се извиват назад, за да отворят сърцето ти.
Отпускаш дланите удобно в скута си, така че да се чувстваш добре.
Позволи на брадичката си да падне съвсем леко надолу,
така че гръбнакът ти да е съвсем изправен.
Ало?
Как си?
О, боже...
Какво ново в Братството, какво става?
Стагнация...
А Карол ожени ли се вече?
Не знам какво ще става в бъдеще. Може...
Може да се върна в Братството, да стана пламенен католик.
Сега не е така. Трябва да се рестартирам.
Да изключа компютъра и... знаеш.
Мамка му! Пак правя тъжно парче - няма как,
а после пък трябва и да го записвам.
Отново падам в дупката като един глупак -
който гроб копае другиму, сам се накисва.
В такива моменти обикновено паля коз,
само че вече и тревата не ми дава кеф.
Пълна закъсвация, шибана толерантност,
здрасти, здрасти, дереализация!
И като цяло връзката ми е добре, но само като гледам в Инстаграм.
Добре че дилърът ми има хапче за късмет,
но ми го дава и праща поздрави на дявола.
Пич, що за глупав текст, ти не си в ред!
Това сарказъм ли беше, или провокация?
Благодарение на нея се размърдах...
- Здрасти, Ханка. - Какво става?
Слушай, няма да повярваш...
Запознах се с едно момиче.
Сега
Здравей!
- Добре ли се получиха? - Трябва само малко да ги кадрираш.
Споко! Не те критикувам, помагам ти.
Гледай, това са онези.
Да, там са.
Какво иска да направи с децата ЛГБТ лобито?
Познаха ли те?
Не на педофилията!
Ще се справя.
Хомосексуалистите изнасилват деца 20 пъти по-често
Единственият човек, с когото ме е страх да говоря откровено
и да му кажа, това е баща ми. Имам чувството...
Имам чувството, че ако му кажа, че не вярвам в Бога,
че понякога ходя в гей клубове и там ми харесва,
че днес бях на Марша за равенство...
И че... не знам, че вземам наркотици и просто...
... смятам, че сексът е супер, добър е и не вярвам в брака...
Мисля, че ако му кажа всичко това, просто ще умре.
- Може ли да те питам нещо? - Да.
Мислиш ли, че отношенията с баща ти са толкова добри,
щом не можеш пред него да бъдеш какъвто си и се преструваш?
Вярно е.
Блокирах родителите си в Инстаграм.
Ела тук, имаш косъм от моите.
Обичам космите ти да са по мен.
- Обичам да разговарям с теб. - И аз обичам да разговарям с теб.
Добре, слушайте! Имам още едно съобщение.
Антек, Антек! Ела, като кученце на каишка си.
Проба, проба. Работи.
Революцията е жена! Революцията е жена!
Нашите тела - нашите права! Нашите тела - нашите права!
Света Марийо, Майко Божия...
Ей, Лу е небинарен. Не забравяй, това е "той".
Не забравяй да му говориш на "той".
Добре, спокойно.
- Ето ни. Това е Антек, това е Лу. - Здравей.
Мога да ти подам само лява ръка.
"ПиС" да се шибат! "ПиС" да се шибат!
Полша е светска, не католическа
Жени, ние сме с вас!
Цяла Полша вика днес: "ПиС" да се шибат!"
Имаме сила, имаме вяра! "ПиС" да се шибат!
На "три"!
"ПиС" да се шибат!
Из цялата страна днес хората протестират.
Никога няма да бъдеш сама!
Протестите се охраняват от полицията и военната жандармерия.
В главата ми още звучи: "Никога няма да бъдеш сама!"
Привет.
Здрасти.
Здравей, Антек.
Какво става?
- Не знам. - Искаш ли да изпафкаш един айкос?
Дай да си дръпна. Не съм голяма фенка на айкосите.
Така ли?
Да. Даже май лошо си дръпнах, изобщо не ми се получи.
Какво направи, като пристигна тук?
- Оставих си нещата. - Къде?
При един приятел.
Не искам да спя у вас. При теб има твърде много хора.
Добре е, че ми беше трудно.
Имах един период, в който всеки ден вземах ксанакс, за да спя.
- Но престанах. Сега заспивам сама. - Добре.
Просто е чудесно.
- Как заздравява татуировката ти? - Идеално заздравява.
- Днес може да си направя втора. - Какво искаш да си направиш?
Мислех си... Имам няколко проекта.
Но първият ще бъде един надпис тук.
- И ще пише... - Какво? На корема?!
Да.
Ще има надпис LIFE - "живот", а отдолу обърнато DEATH - "смърт".
Имах едно много важно преживяване.
Все едно слушах някаква музика в главата си, като детметъл.
И от нея се появяваха лица на демони -
такива пищящи, със зинала паст, с огромни зъби...
И всичко това ме нападна със страшна сила.
Беше много... много истинско.
- Тогава сам ли беше? - Лежах с вързани очи на леглото.
Но сам ли беше тогава, или...
В моята стая бях сам. Наблизо имаше някой,
но може да се каже, че бях сам.
Е, добре... Добре.
Има някакво добро, има и зло, и те някак си ме привличат,
и не знам на чия страна съм, нещо такова...
Почувствах един.... най-силния конфликт, който е възможен.
И в даден момент...
Сякаш...
... се задържах в това състояние.
И всичко внезапно се успокои.
Това беше в момента, когато осъзнах празнотата.
Разбираш ли?
Осъзнах, че наистина няма нищо, мамка му.
Че няма добро и зло, няма Бог и сатана.
Няма нищо.
Добре, разбирам. Разбирам.
Очарователният вътрешен свят на Антек.
Обичам да си говоря с теб. Много.
Благодаря!
- Какъв филм имаш? Цветен ли? - Не.
Добър съм в избора - свалки, а не отношения,
привидно красиви, без ревност, към жените с уважение.
Ако искаш да видиш душата ми, малката, погледни ме в очите.
Живее ми се, защото дълго ме преследваха бедите.
Ще се разплача. Ако нещо стане с тази камера, просто ще умра.
Това е чувство за чувство, не сваляне на гащи.
Но ако искаш, утре просто можеш да ме забравиш.
Заповядай.
Ако го искаш, ще се науча да съм хладен.
За теб това от мен ще е подарък.
За теб, за теб...
Започнах да слушам Менсън, "Селтик Фрост"...
- Добре. - "Слипнот".
"Слипнот" са добри.
Менсън никога не съм слушала, а сега го слушам още по-малко.
Защото е насилник.
- Така ли? - Да.
Здрасти, мамо. Здравей.
Добре, супер. Домофонът не работи, още нямаме домофон.
Добре, хубаво.
- Здравей, мамо! - Привет.
Още нямаме домофон, така че...
Благодаря за поканата.
- Има ли нещо веганско. - Има.
Съседът тъкмо се качи нагоре.
А асансьорът е микроскопичен, само за двама души.
- Ще се сместим ли вътре? - Ще се сместим.
Това е моята стая.
Още не съм подредил всичко.
- Нямате ли прахосмукачка? - Не. Ето, именно!
Много благодаря. Трябваше аз да ти купя нещо за хапване.
Ти не си излизал, а на мен ми беше на път.
Искам да се дипломирам, поне като бакалавър.
Само че просто...
Отвикнал съм малко от ученето...
- Знам. - Защото всички са... Принципно...
Колкото по-късно, толкова по-трудно ще ти бъде.
Знам.
Позволихме ти да се изнесеш, защото ти имаме доверие.
И беше много отговорно момче в юношеските си години.
Да, в гимназията много учех.
Ходех на олимпиади по математика и т.н.
Наистина много обичах ученето.
Но когато влязох да следвам...
Просто започнах да посвещавам времето си на други неща.
Знаеш ли, ти се роди, докато следвах.
Нямах абсолютно никакво време за губене.
Важното беше ти, следването и...
Мамка му.
Ти беше мъничък, спеше си в легълцето.
А аз по нощите пиех кафе и учех наизуст анатомията за изпити.
- Какво ти е? - Не, само... помислих си нещо...
За какво?
- Какво де?! - Нищо...
- Нищо, но... какво? - Нищо. Започна се...
Започна се с това, че се замислих за твоето следване.
И какво?
Каква е връзката с това, че съм следвала?
Смешна работа...
Не, в смисъл, много ти се възхищавам.
В смисъл, смешното е това,
че винаги майка ми е била човекът в семейството, който плаче.
Тя...
Никога не съм виждал баща си да плаче.
И да го е правил, никога не съм го виждал.
Наистина.
Майка ми има някаква неистова сила и издръжливост като цяло.
Виждаш ли в това някаква прилика с теб?
Всъщност не. Струва ми се, че съм доста по-слаб.
А ти виждаш ли някаква прилика?
Аз щях да зарежа или едното, или другото.
Щях да дам детето за осиновяване. Не преувеличавам.
Наистина.
По-лесно ми е да избягвам всякакви усилия и...
Мамка му, виж каква луна, пич! Червена е.
Цялата е червена.
Мамка му!
Съвършенството е илюзия!
Този път почти се получи.
Еха!
Някакво дете ми влезе в кадър, мамка му.
Мамка му детето ми влезе в кадър. Егати...
Добре.
- Готово. - Тръгваме ли?
На моята избрана леля Анна Рутковска Тшаска
И на лелята, която избра мен - Више ван Месел
Здрасти! Пиша това тук, защото се боя, а вече нямам връзка с Бога.
И този проект ми се изплъзва от ръцете,
а хората наоколо със свои грижи са заети.
Ето, идва премиерата на диска, в който вложих сърцето си.
Правят се самопризнания, ще има и последствия.
Пред очите на публиката живея и израствам,
ще ме чуят съседът, мама и бъдещият ми работодател,
тъстът и тъщата, приятели, познати.
Това е бреме, отдавна се уча да живея с него.
Домът ми, купонът - тук съм, но искам да избягам.
Гледаш ме и знаеш повече за мен, отколкото аз знам за всеки друг.
Ще ти отговоря във втория куплет, комбинирах рапъра с човека.
Сега с фалшива усмивка стоя замръзнал като на снимка,
стискам зъби, защото никой не ми е казал да отворя уста.
Знаеш за мен толкова много, а аз знам за теб колкото искаш.
Заради теб в главата ми е пълна каша, но сам те поканих.
Знаеш за мен толкова много, а аз знам за теб колкото искаш.
Нямам никакви претенции, всеки стих сам съм написал.
И чувствам страх, страх, страх, отново съм сам, сам, сам.
Такава е цената на успеха, но аз го мога, мога, мога.
И не е срамно, срамно, срамно, но ми е странно, странно, странно.
Днес за всички нови хора затварям врати, врати, врати.
Превод ЮЛИАНА ТАНЧЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО