Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Co vy na to? - Vypadá dobře.
- Může být? - Jo, je to dobrý.
Fajn.
Pánové.
Šest, sedm, osm, devět, deset, jedenáct, dvanáct.
- Jsme tu všichni. Kdo vede? - Klidně já.
In nomine patris et filii et spiritus sancti. Amen.
Intence.
Ave Maria, gratia plena, Dominus tecum,
benedicta tu in mulieribus,
et benedictus fructus ventris tui Iesus.
Sancta Maria, mater Dei,
ora pro nobis peccatoribus, nunc, et in hora mortis nostrae. Amen.
Ave Maria, gratia plena, Dominus tecum,
benedicta tu in mulieribus,
et benedictus fructus ventris tui Iesus.
Sancta Maria, mater Dei,
ora pro nobis peccatoribus, nunc, et in hora mortis...
Umíš polské tance? Třeba mazurku nebo oberek?
Takhle, nebo ne? Dělám to blbě?
Ne, jde ti to.
Umím i holubce. Z krakoviaku.
Raz, dva, tři.
Ale není jen z krakoviaku, měli ho i jinde.
Připomíná to vídeňský valčík.
Ano, ale musíš se dobře otáčet. A taky otáčet partnerku.
Mně se moc líbí swing, lindy hop.
Ten neznám.
Nejklasičtější swingový tanec, z dvacátých let.
- Zlatá dvacátá v Americe. - A tančí se v páru?
Ale není polský, je to cizí kultura.
Na tom není nic špatného,
ale člověk by měl nejdřív poznat tu svoji.
Jedna, dva, tři!
Jdeme.
Krása. Nádhera!
- Moc pěkný! - Prská jako klobása.
Antku, nepřežeň to.
Stavbou toho mostu něco dokazujeme.
Je náš, my ho postavili a nebude to naše poslední slovo.
Jdeme.
Vpřed, moje srdce, vstávej!
Marii chval a modlitbami střílej.
Jsme vojáci Mariini.
VZHLED NĚKTERÝCH VEDLEJŠÍCH POSTAV
BYL Z DŮVODU ZACHOVÁNÍ ANONYMITY POZMĚNĚN.
POLSKÉ MODLITBY
ČERVENEC
On už nepracuje.
- Žije z majetku. - Jako rentiér.
Na něco se vás zeptám.
Co je v polské kultuře a civilizaci nejdůležitější?
- Které hodnoty? - Katolické náboženství!
Katolické náboženství, bravo. Výborná odpověď. Co dál?
Napadá tě něco?
- Stateční muži. - Ano, stateční muži.
Je krásné, jak tady holky vypadají žensky,
ať na sobě mají cokoliv.
Dokonce i v kalhotách vyzařují ohromnou ženskost.
Předrevoluční ženskost.
Chápeš.
To se mi líbí, je to hezký.
Dobrý?
Ujde to.
Raz, dva, tři.
Promiň, já nechtěl.
Ahoj, pamatuješ si mě? Z Frankovy svatby.
Co prosím?
Viděli jsme se na svatbě Franciszka Podlachy a loni na plese.
- Jakého Franciszka? - Zpívala jsi krásné písně.
- Tak něco zazpívej. - Ty písničky já neznám.
Ani jednu? To jsme vás to moc dobře nenaučili.
Já znám jen písně o životě, jsem protestantka.
Tak protestantka. Zajímavý.
My zpíváme trochu jinak.
Zazpíváš nějakou polskou protestantskou?
- "Šla děvečka do hájíčka"? - Ne, ta je moc veselá.
Možná něco smutnějšího, s tragickým koncem.
Danko, nechceš si s náma zazpívat?
- A co? - Zpívej.
Odtud člověk vidí
ten dub jen...
Vidíš ty řasy?
Koukni na ně!
- Takové bych chtěla. - Neuvěřitelný.
- Moje brýle, prosím. - Já z toho nemůžu.
Zapomněl jsem text.
To nevadí, nemusíš si ho pamatovat.
Kůň už sotva nohy vleče,
člověk žije a nežije.
Čas neplyne, ale teče.
Kdesi ptáček hnije...
- A tak dále. - Zpívej dál a nepřestávej.
ZÁŘÍ
Tati?
ZÁŘÍ
Tati.
Tati! Tady máš lepší.
- Co? - Tyhle budou lepší.
Netvrdím, že by se knězem měl stát každý.
To ani nejde.
Ale o to právě jde. Člověk musí přijít na to,
jestli je toho schopen.
Jestli je to pro něj to nejlepší.
I tak doufám...
že si jednou najdeš nějakou dívku. Ženu.
Jasně.
Tati, vtip je v tom, dávat nohy rovnoběžně.
Koukni. Tak jako já.
Šestého října
se ve Vratislavi koná velký průvod pederastů.
A budete je konfrontovat?
Nebudeme nic provolávat, jen zpívat a modlit se růženec.
Poběží informativní nahrávky mimo jiné o tom,
že mezi homosexuály se 20x častěji vyskytuje pedofilie.
Nejsem si jistý, jestli je to nejlepší nápad.
Co přesně myslíš?
Abyste pořádali protidemonstraci.
Je to jako procesí pro Boha.
- Tak ho udělejte jinde. - Jde o kontext.
Takhle je to určitá reakce.
ŘÍJEN
Později by se k nám měli přidat další.
- A připojí se? - Co jsem slyšel, tak jo.
To bude jasné sdělení.
Po knězi bude mluvit Adam.
Pak by mohl promluvit ten chlápek z Národně-radikálního tábora.
Co jsem pochopil, používá dost výstižná hesla.
Nebylo by teda lepší, aby šel až jako poslední?
- Poslouchejte! - Prej poslouchejte!
- Tenhle pochod je náš desátý. - Tak desátý!
Opravdu? Tak snad bude i poslední!
Nejvyšší čas.
Bůh to řekl jasně: Manželství je spojení muže a ženy.
Homosexuálům a sodomitům království Boží nepřipadne.
Odproste Boha spolu s námi.
Obraťte se, dokud je čas.
Svatá Maria, Matko Boží, pros za nás hříšné
nyní i v hodinu smrti naší. Amen.
Zdrávas Maria, milostiplná, Pán s tebou.
Požehnaná jsi mezi ženami
a požehnaný je plod života tvého Ježíš.
Svatá Maria, Matko Boží, pros za nás hříšné
nyní i v hodinu smrti naší.
DNES HOMOSEXUALITA, ZÍTRA PEDOFILIE
Mezi homosexuály se šíří pohlavní nemoci:
syfilis, kapavka, AIDS.
Dvacetkrát častěji se mezi nimi vyskytuje pedofilie.
Západní homosexuální extremisté volají po legalizaci pedofilie.
Homosexuálové
chtějí neomezený přístup k dětem a mladým.
Proto prosazují sexuální výchovu.
Je to stejně nahlas jako předtím? Spíš tišší.
Něco se děje, ale nevím. Tak to zesílíme?
Sedmdesát pět procent z nich má víc než 100 sexuálních partnerů.
Dobrý.
Mezi homosexuály se šíří pohlavní nemoci:
syfilis, kapavka, AIDS.
Průměrná délka dožití homosexuálů je o 20 let kratší.
Třicet jedna procent dětí, které vychovávají lesby,
a 25 % dětí vychovávaných pederasty je sexuálně zneužíváno.
S králi se nikdy nespojíme,
před mocí se neskloníme.
Pro Krista armádu tvoříme,
my, služebníci svaté Marie.
Děkujeme Všepolské mládeži,
Národně-radikálnímu táboru a Nadaci pro právo na život.
Naše shromáždění je u konce.
Prosím pozor na různé anarchistické skupiny,
které se nám budou snažit vzít transparenty,
a to i za použití násilí.
- Pánové, děkuji. - Pěkně zpíváš.
- Vynikající práce. - Díky, kluci.
- Plakáty z náměstí jsou pryč. - Moc se mi líbil tvůj zpěv.
- Máš dobrý hlas. - Děkuju. A děkuju, že jste přišel.
Ahoj tati.
Šlo to dobře, žádné násilnosti.
Zas tak moc nás nebylo.
Jich bylo hodně, to jo.
Udrželi jsme to v katolickém duchu.
Bylo to velmi poklidné.
Jo, reagovali.
Hlavně na začátku během modliteb.
Trochu se nám smáli, ale jenom chvilku.
V zemi, které byla po dvacet let
vnucována komunistická ideologie,
kde se učilo, že našimi hrdiny jsou Lenin a Stalin
a že Bůh neexistuje,
lidé zůstali pevně stát za hodnotami,
které byly důležité už pro několik předchozích generací.
Andrzej Duda!
Mami, podala bys mi nabíječku?
Jakou? Na iPhone?
- Ale ne. - Prosím?
- Kde je vlastně Franek? - V koupelně.
V koupelně? Už je to hodina.
- Vždycky je tam takhle dlouho. - Franku?
Co tam prosím tě sušíš?
Co to máš s vlasama?
Vypadáš jak Ozzy Osbourne.
- A co ty? Máš nějakého kluka? - Ve třídě žádní kluci nejsou.
- Nevykládej. - Je nás 27 holek a šest kluků.
Přes ty holky je ani nevidím.
- A co ten z tréninku? - Kuba?
- Ten, co v červnu odešel? - Jo.
- Je strašně hloupý. - Fakt?
Jsem trochu na dně.
Samozřejmě jsem věděl,
že hnutí LGBT ohrožuje naši civilizaci,
ale dneska mi došlo, jak je nás málo.
Jeden vedle druhého ti řekne, jak je proti teploušům,
ale přitom jsou to slaboši, co jenom sedí doma a nic nedělají.
Brzo budeme v menšině.
- A nezbyde nám než se modlit. - No jo.
- Řekni mu, že všechno bude dobrý. - Dobře žes přišel.
Dobře, díky. Drž se, spánembohem.
Teď bude vládnout Právo a spravedlnost. Většinově.
Takže všechno dobře dopadne?
Nedovolí, aby homosexuálové
dělali nějaké změny.
Chtějí normálnost.
- Bude to dobré. - Máš na očích růžové brýle, mami.
- Ale vůbec ne. - Sežeň mi je taky.
O čem si povídáte?
- Dneska byl pochod rovnosti. - Jo.
Proti čemu vlastně ti lidi, co jsou proti pochodu, protestují?
Proti určité ideologii.
Společnost je založena na rodině, rodina na manželství, na potomcích.
Rodiče a děti.
Rodina je základní jednotkou společnosti.
Proč se ale montujete do sexuální orientace,
když za pár desítek let už nebudeme mít ani Zemi.
Všem je ukradený, co se děje s klimatem,
a za pár desítek let bude úplně jedno,
jakou má kdo orientaci nebo jakého je vyznání,
protože všichni budeme mrtví. Nikoho nezajímá, co se děje už teď.
K tomu dojde tak za milion let.
- Ne. - Ne?
- Tak kdy? - Za pár desetiletí.
- Mají Ukrajinci nějaké tradice? - Zkus tohle.
Pokud nacionalismus chápeme správně,
vždy v něm jde o hierarchii.
- Souhlas. - To je opravdový nacionalismus.
Že jsou pro člověka prioritou ti, které má nejblíž.
Jasně, ale když se tu někdo narodí a mluví stejným jazykem jako já,
přitom ale vyznává úplně jiné hodnoty,
tak mi nikdy blízký být nemůže.
Pak vyvstává otázka, kdo je Polák a kdo ne.
- Přesně tak. - Člověk musí zjistit, kdo je Polák.
- Jedí vegetariáni ryby? - Prosím?
- Ryba nakonec není maso. - No právě.
Vůbec se mi nelíbí tenhle trend,
kdy se člověk musí všechno učit sám, všechno si sám vyhledávat.
Co máš na mysli?
Jak přistupovat k ženám, jak se chovat ve společnosti.
Jasně že se člověk učí zkušeností,
ale rád bych byl připravenější.
Sedněte si.
Jsme na prázdninách. Rádi chodíme,
zpíváme si, modlíme se.
- Ty pracuješ v Súdánu? - Ano.
- A proč jsi jel na Ukrajinu? - Studovat.
Studovat?
- Kvůli magisterskému titulu. - Tak kvůli magistru.
V 16. nebo 17. století
bylo Polsko první zemí...
Jak se to řekne? Pomoz mi.
Možná radši změň téma.
... která bránila Evropu před Mongoly.
Papež zaslal dopis,
v němž Polsko nazval první křesťanskou hradbou v Evropě.
V polštině si říkáme Obranné bratrstvo.
- Co se stalo? - Jo, jsme bez proudu!
Vypadl v celém městě.
VÍTEJTE!
Modlíme se nyní za to,
aby se naši súdánští přátelé navrátili ke katolické víře.
LISTOPAD
Tady se teda sejdeme?
Ještě tam nejsme.
Pojď!
Dej mi ruku.
... jako v nebi, tak i na zemi.
Chléb náš vezdejší dej nám dnes...
Svatá Maria, Matko Boží, pros za nás hříšné
nyní i v hodinu smrti naší. Amen.
Jaké máte vlajky? Nějakou mi ukaž.
Polskou!
Už vás vidím. Hned jsem tam.
Zdrávas Maria, milostiplná, Pán s tebou.
- Ahoj. - Čau.
- Ahoj. - Moje přítelkyně Weronika.
Tohle je Bartek, kamarád z bratrstva.
- Sláva hrdinům! - Těší mě, Weronika.
- Piotr. - Ráda tě poznávám.
Spousta správných chlapů tady.
Byli jsme v úžasném africkém podniku.
Fantastický jídlo! Dali jsme si dezert
z baobabového prášku a servíroval tam černoch.
Jo, ten byl skvělý. Dal nám toho spoustu ochutnat.
Jen tak. Prý je rád, že je v Polsku, a chtěl nám představit svoji kulturu.
- Což se mu povedlo! - To teda.
Ježíš Kristus polským králem!
Krásné osvětlení.
Ty světlice vypadají super. Jsou to světlice, ne?
Jo.
Můžu jít tamhle?
- Nechápu, co jsem tam dělala. - Držela jsi transparent.
Jak to jde?
- Jaké to je, být holkou šéfa? - Paráda.
Velké Polsko katolické!
VÍRA, TRADICE, POŘÁDEK
Velké Polsko katolické!
Ani vojska, která na křídlech nese drak,
nenaženou nám strach.
Bůh je nám ochranou i štítem,
na Něj žádné peklo nestačí.
Draků dštících oheň se nezaleknem,
nás nikdy nevystraší.
Srpem nebo kladivem duhovou chátru přebijem!
Skopové? Nádhera.
To myslím nebude skopové.
Malou tortillu se skopovým, prosím.
Když se na totéž díváte...
Jsi krásná. Když se na tebe dívám, jako bych...
Co?
Jako bych se díval na krásné umělecké dílo
nebo poslouchal krásnou hudbu.
Víš? A hned prostě...
Hned se cítím šťastněji.
- Vážně. - Ještěže vždycky víš, co říct.
Na viděnou, spánembohem.
S dovolením.
- Moc děkuju. - S dovolením.
Nefunguje.
- Polovina holek je tady těhotná. - Co?
Říkám, že každá druhá je tu těhotná.
- A byla tu ještě jedna, už je pryč. - Jo, to byla Adrianna.
Kupředu, Polsko, kupředu,
náš odvážný národe.
Odpočinem si na vlastním statku,
až svou práci dokončíme
a nepřátele zkrotíme.
Rád bych pronesl ještě jeden přípitek.
Ať Bůh dodá polským rodinám sílu.
Amen.
A aby rodiny vytvořily velké Polsko katolické!
- Nepůjdem taky? - Jo.
ADVENT
Ahoj.
Nevím.
Nejdřív jedu za babičkou a pak odvezu Anielku k mámě.
Slavíme na dvou místech, jako vždycky.
Zatím se jenom snažím všem vycházet vstříc,
každý z rodiny od Vánoc čeká něco jiného.
Táta říká, že se na to vykašle, nejradši by jel na hory.
Takže by nebylo nic k jídlu.
A babička jako vždycky koupila spoustu kil navíc.
Jen jsem chtěl vědět, co u tebe.
A popřát ti hezké svátky.
Díky.
Tati.
Vypadáš nějak divně. Proč jsi smutný?
- Nejsem smutný, jen trochu unavený. - Ale jsi!
- Nejsem. - Jsi!
Přiznej to!
Poslouchejte, já jsem dostala super dárky!
Úplně nás uchvátily, Anielko.
Až proneseš tohle požehnání, řekneš, že zlomíme oplatku.
To je všechno. Světlo Kristovo...
Moment.
Světlo Kristovo. A my odpovíme: "Bože, Tobě děkujeme."
Není to tu napsané, ale to si zapamatuješ.
"Zvěstuji vám velikou radost, která bude pro všechen lid.
Dnes se vám ve městě Davidově narodil Spasitel.
Váš Mesiáš a Pán."
Dobře, mami, tak my pojedem.
Jo, za minutku.
- Fajn, ahoj. - Tebe se nebojím.
Ale je mi smutno.
Anielko, pojedeme za mámou, Karolciou a Frankem?
- Co? - Pojedeme k mámě?
- Teď? - Jo.
Co ty na to?
- Já myslela, že oni přijedou sem. - Ne, my musíme k nim.
Máme tady spoustu dárků.
- Musíme je nějak odvézt. - Tyhle jsou moje!
- Chceš něco sladkého? - Jo.
Polož si je vedle sebe.
Proč slavíme Vánoce na dvou místech, Antku?
Protože...
- Nevíš? - Vím, ale...
Je to trochu smutné. Prostě...
Co je smutné?
Že už spolu máma s tátou nežijí.
Ty žiješ s mámou, ale táta už s váma není.
- A vídáš ho jen občas. - Jo.
Vidíš.
A občas je to prostě smutné.
Život není vždycky legrace.
Tak to je.
Kolik jsi za tu zbraň dal?
Za ten revolver? Pět set.
S tebou člověk může všechno. Střílet z pistole,
nabíjet, jít do zoo, lézt na stěnu...
- Pozor. - Jéžiši.
Střílíš víc doprava, než je ta flaška.
- Zatím jsem to jen zkoušel. - Jasně.
Nechápu, proč ten náboj...
Do pytle.
Zkusím to ještě jednou, zbývá mi jeden pokus.
Do hajzlu.
V pohodě, jenom si na to musíš zvyknout.
- Šla bys na bungee? - Na bungee? Ne.
- Koupil bych ti ho k Vánocům. - Ne, díky.
Měla bys radost.
To mi radši kup voděodolnou tužku na oči.
- Na linky? - Jo.
Tak dobře.
- Má zpětný ráz? - Ne, je měkký.
- Dobrý. - Už můžu pro tu flašku?
Tak to je žalostný.
- To bylo skvělý. - Nebála ses?
Kdo jiný by mě na takovou střílečku vzal?
VELKÝ PŮST
Lepší je nechat to tady trochu prázdnější,
pak se líp zapaluje.
Když to takhle zakroutíš, bude to snadnější.
Takhle stačí?
- Ale trochu bych přidala. - Voní to.
Moc pěkně.
Tohle je céčko. Ještě zkusíme béčko a áčko.
Tohle je dobrý.
- Můžem to nazvat svaté přijímání. - Nech toho, Weroniko.
- Prosím tě. - No tak.
Tohle je dobrý začátek dne.
Počkej, nic neříkej.
- Není to zrovna lehký. - Fakt mi připadalo...
Jako bych seděla u kadeřnice v tom mycím křesle.
- A bylo to... - Fajn, bezva, já ten pocit neměl.
Pozor, nebo to zkazím.
Nech toho. Teď jsi to všechno zkazila.
- Promiň. - "Promiň" je málo.
Promiň, miláčku.
Měl bys to projet filtrem. Černobílým.
Tak jo, podívej se.
- Týjo! - Dobrý?
Vážně,
vypadá jako spirála!
Takový cop nikdo nemá, díky!
Antoni, ty z toho smíchu umřeš.
Nemůžeš mě takhle rozesmávat. Pak nemůžu přestat.
- Víš, že se ze smíchu dá umřít? - Co?
- Můžeš z toho umřít. - Takhle mě neděs.
- Potom nic neunese. - Už je to lehčí.
- Budou mě bolet svaly. - Nejspíš už to máš v nohách.
Usměj se do kamery.
Víš, že Jędrzejovu přítelkyni vidím teď poprvé v životě?
Jestli už mají datum, zvládnou to rychleji než Michał.
Naši se taky znali sotva rok.
Ze všeho nejdřív bych chtěl připomenout počátky bratrstva.
A potom nás čeká pár překvapení.
Od začátku
jsme chtěli vytvořit formativní skupinu mužů.
Původní název měl znít Mužské obranné bratrstvo růžence.
Chtěli jsme začít prostě: pravidelnými modlitbami růžence.
A potom přidávat další prvky.
Na naše Obranné bratrstvo! Nechť se stále rozrůstá.
Snad přivede lidi blíže Bohu, Ježíši a katolické církvi.
Takhle se křesťan nechová.
Sklenky vždycky kontrolovali ti, co seděli nalevo.
Procházím docela těžkým obdobím.
Hodně se toho změnilo, zažil jsem spoustu nového,
abych tak řekl.
Co nového jsi teda zažil?
Řečeno jednoduše...
vztah s holkou.
Takový pro mě byl první.
V březnu jsme se rozešli.
Za velkého půstu.
A důvodem pro ten rozchod...
bylo rozdílné vnímání světa.
Tak jsem nad těmi rozdíly začal přemýšlet,
a jak jsem tak přemýšlel, uvědomil jsem si,
že jsem až doteď dělal všechno...
automaticky, bezmyšlenkovitě.
Ale názory jsi snad nezměnil. Nebo ano?
- Týjo. - Páni.
Tenhle dort vyrobila moje nastávající.
Bravo!
Možná to všichni nevidíte, ale je na něm pětka z ostružin,
kříž z borůvek a meč z malin.
Hodně jsem přemítal nad tím, co to znamená, milovat Boha.
A uvědomil jsem si, že všechno, co dělám z lásky k Bohu,
mě zdokonaluje. Je to tak? Tak nějak.
A pak mě napadlo:
Kde v tom mém přístupu se vlastně Pánbůh objevuje?
Skutečně ho potřebuju?
Viděl jsem, že ona se bez něj obejde.
A přitom je krásná, citlivá a zásadová.
Má krásné ideály, a především si vytyčila krásné cíle.
A já si uvědomil, že to chci, nebo vlastně mám stejně.
Z toho, co říkáš, jsem docela zklamaný.
Protože...
Tolikrát jsme to rozebírali.
Ale možná se ukazuje, že to bylo pořád málo.
Křesťanství je napadáno změnou filozofie,
v níž žijeme.
Tím, že nemáme objektivní hodnoty, k nimž bychom se mohli přiklonit.
Když jsi s dívkou, kterou miluješ,
víra praví,
že s ní nemůžeš spát ani prožívat vášeň...
- Před manželstvím. - Ano, před manželstvím.
Protože by to bylo špatné.
Jenže já jsem měl možnost zjistit, že to špatné vůbec není.
Že to může být opravdu nádherné a dobré.
Takže už nevěříš v bratrstvo? Teď nechápu.
Nevěřím...
Já vlastně nevěřím v Boha.
Děkuju.
A teď budu...
buď hodně nemocný, nebo hodně zdravý.
... pravidla máme prostý.
Tohle možná nepochopíš, jestli měls to snadný.
Svět nás všechny odepsal, ale nejsme žádný srabi.
Snesem každej hřebík.
Těm, kdo chápou, věřím, pravidla máme prostý.
Ať žije mládí.
- Zapomněl jsem říct. - Možná ještě trochu.
- Macieku, nemáš můj zapalovač? - Ne.
- Určitě? - Jo.
A ty?
- Umíš kolečka? - Antku, kolečka!
Můžu dál mluvit, nebo budeš pokračovat s tímhle?
Mrkej na tohle! To je!
Peklo jsou ty druhý, to proto nemám hosty,
mý vědomí je spálený kouřem z cigár hustým.
Sebedestrukce, izolace, ve Varšavě i v mým hoodu,
třeba na tom někdy i líp budu.
Venku prší a vzduch je cejtit sladce.
Tři hodiny jim to trvalo.
Vypadám jak smrtka, co?
Na co si připijem?
Na nic, jen tak.
- Fakt? - Jo.
Prostě na tuhle chvíli.
- Ať se děje. - Tak jo.
PANDEMIE
- Slyšíš mě, Antku? - Slyším.
Ale nevidím. Máš tam jen jeruzalémský kříž.
Vypnul jsem si kameru.
- Tohohle chlápka znám! - Jo.
Hlavou se mi honí černé scénáře.
Pokud teď člověk nemá práci, a spousta lidí ji nemá,
a taky nemáš našetřeno...
- Jseš v prdeli. - Můžeš žrát kořínky.
Jseš v prdeli, prostě budeš mít hlad.
Ještě může být fakt zle.
Programátoři jsou v pohodě.
Já třeba pracuju z domova, mám normálně příjem a tak.
Ale co kdyby vypadl proud?
V elektrárnách někdo pracovat musí.
Kdyby tam všichni onemocněli a šli do nemocnice...
- Nevím, asi to zní hloupě. - Rozumím. Něco ti ukážu.
Co to máš?
SVATÁ HOSTIE
- Na horší časy. - Ty vole.
Hustý, kámo.
Mám jich víc, celý balík.
Kdyby kněží museli sloužit doma, tak mám zásoby.
Jseš připraven.
Dal jsem sto zlotých
za nějakých pět tisíc hostií. Nebo čtyři tisíce.
- Tys jich koupil pět tisíc? - Jo.
Přestaň s tím mluvením!
Jdu do kuchyně, tady mě slyší máma.
Je hned vedle.
Antku, jsi z nás všech nejmladší,
ale rozhodně ne nejhloupější.
- A to je kdo? - Netuším.
Ne, budu diplomat. Možná já.
Tak nic, nechme toho.
Učím se teď získávat zkušenosti sám.
Zjistil jsem, že často...
Podle mě, jestli chceš žít ve víře,
musíš být mezi lidmi, kteří věří.
Žádný člověk není ostrov.
- Myslíš? - Jo.
Dobrý.
Tohle je skvělý místo.
Scházejí se tu umělci, sochaři z Vratislavi.
Známí mého otce.
Bez něj ani nevíš, kdo jseš.
To je o ničem.
Je to tak, protože pořád žijeme v kmenové společnosti.
Probíhá neustálý boj pohlaví. A toho se nejspíš účastníme.
Ženy bojují za svá práva,
a to víc, než musí. Bojují tak,
až už chlapy úplně vykastrovaly.
A teď prý: "Kde jsou opravdoví chlapi?"
Mají ufiknutý koule. Bejt chlap už se nesmí.
- Co je opravdový chlap? - Chlap je chlap.
Má věci na povel, stará se.
Ale to nejde, protože kultura už to nedovoluje.
Máme scvrklý koule, toho svýho abys radši schoval.
Jako bysme neměli existovat. To nejde dohromady.
A ženský jsou taky nespokojený,
protože jim nikdo nedává pořádnou péči.
Je ti zima?
Že jseš tak uzavřená.
- Uzavřená? - Protože je ti zima?
- Je mi teplo. Protože jsem uzavřená. - Šetříš energii?
Šetřím energii a nedám.
Když jsi uzavřená, nic nepřijmeš. Musíš přijímat.
Děkuju.
Mně je teď čtyřicet
a v podstatě nic nemám.
Nic nevlastním.
Měl jsem tři děti a ženu.
Teď mě nenávidí a nemluví se mnou.
SRPEN
Říkej pravdu.
Nebo aspoň nelži.
Ať jsi kdekoliv, zkus udělat aspoň jednu věc líp.
Nikdy se nenech znechutit.
Představ si, kým bys mohl být, a pak se soustřeď jenom na to.
Dávej pozor.
Říkej pravdu.
Nebo aspoň nelži.
Říkej pravdu.
Antoni, přineseš mi e-cigaretu?
VEGANSKÝ PROTEIN
... v rovnováze a v plném soustředění.
Vytáhněte se.
Ramena mírně dozadu, aby se otevřelo srdce.
Dlaně volně v klíně, jak je vám to pohodlné.
Brada lehce sklopená,
aby se dokonale narovnala páteř.
Haló?
Copak?
Bože.
Co nového v bratrstvu? Co se děje?
Stagnace.
Karol už se oženil?
Do budoucnosti nevidím.
Možná se vrátím k bratrstvu a stanu se zarytým katolíkem.
Teď to tak není. Potřebuju restart.
Vypnout počítač a...
Znovu se mi zachtělo dělat vtípky na tělo.
Sakra, musím všechno nahrát.
Znovu do svý vlastní jámy padám, jak debil, nejsem v tom sám.
V těchhle chvílích vždycky hulím, jenže travka už mě nevyudí.
Do hajzlu poslat volnost, z tý nudný šedi mám nevolnost.
Vítej, zklamání ze sebe sama.
Mám skvělej vztah, ale jenom na sítích.
Dealer mě zásobuje, ale přeje mi hřích.
Co to píšu za humus? Provokaci? Sarkasmus?
Aspoň jsem se pohnul z místa...
TELEFONÁT REŽISÉRCE
- Ahoj Hanko. - Copak?
Tomu neuvěříš.
Poznal jsem jednu holku.
TEĎ
Ahoj.
- Vyšly dobře. - Chce to trochu lepší koncept.
Ale dobrý, nekritizuju, chci ti pomoct.
Koukni na ně.
Jo, to jsou oni.
CO CHCE LOBBY LGBT UČIT DĚTI?
Poznali tě?
STOP PEDOFILII
V pohodě.
HOMOSEXUÁLOVÉ 20x ČASTĚJI ZNÁSILŇUJÍ DĚTI
Momentálně se bojím mluvit s jediným člověkem.
A to je můj táta.
Kdybych mu řekl, že nevěřím v Boha,
že občas zajdu do gay klubu a že se mi tam líbí,
že jsem dneska byl v pochodu rovnosti,
že beru drogy,
že sex je super a že nevěřím v manželství...
Kdybych mu tohle všechno řekl, nejspíš by umřel.
- Na něco se tě zeptám. - Jasně.
Fakt myslíš, že máš s tátou tak dobrý vztah,
když před ním nemůžeš být sám sebou?
Pravda.
- Jiný život. - Na instagramu jsem si rodiče blokl.
Počkej, máš tady můj vlas.
Mám tvoje vlasy na sobě rád.
- Moc rád si s tebou povídám. - Nápodobně.
Poslouchejte, mám ještě jedno oznámení.
Antku! Pojď, ty pejsku na vodítku.
Zkouška, zkouška. Funguje.
Revoluce je žena!
Naše práva, naše těla!
Svatá Maria, Matko Boží...
Lu je nebinární, takže se oslovuje v mužským.
S Luem se mluví jako s chlapem.
V pohodě.
A jsme tady.
- Tohle je Antek, to je Lu. - Ahoj.
Můžu ti podat jenom levou ruku.
Do hajzlu s PiS!
POLSKO SVĚTSKÉ, NE KATOLICKÉ
ŽENY, JSME S VÁMI!
- Celé Polsko dnes křičí! - Pošleme PiS do píči!
- Máme víru, máme sílu! - Pošleme PiS do hajzlu!
Tři, dva, jedna!
- Celé Polsko dnes křičí! - Pošleme PiS do píči!
PO CELÉ ZEMI SE DNES KONAJÍ PROTESTY.
NIKDY NEPŮJDEŠ SAMA!
NA PROTESTY DOHLÍŽÍ POLICIE A VOJENSKÁ POLICIE.
Pořád ještě v duchu skanduju: "Nikdy nepůjdeš sama!"
Ahoj.
Ahoj Antku.
Jak se máš?
- Nevím. - Dáš si iqosku?
Jo, potáhnu si. I když je zas tak nemusím.
Fakt?
Ani jsem pořádně nepotáhla, nemělo to efekt.
Cos dělala po příjezdu?
- Vyhodila jsem si věci. - Kde?
U kamaráda.
U tebe spát nechci, je tam moc lidí.
Musím říct, že to bylo náročný.
Byla doba, kdy jsem neusnula bez antidepresiv.
Ale pak jsem je vysadila.
- A teď už spím bez nich. - Bezva.
Což je skvělý.
- Jak se ti hojí tetování? - Moc dobře.
Dneska si možná nechám udělat další.
A co chceš?
Říkal jsem si... Mám těch nápadů víc.
Ale nejdřív si nejspíš nechám udělat nápis tady.
- Bude tam... - Cože? Na břiše?
Jo.
Bude tam stát LIFE ,
ale shora to bude vypadat jako DEATH .
Mám za sebou dost zásadní zkušenost.
V hlavě mi zněla deathmetalová hudba
a před očima se mi přetvářela v tváře démonů.
Samý vřískot, tváře se roztahovaly, cenily zuby.
Všechno to na mě útočilo.
Bylo to opravdový.
Tos byl sám?
Ležel jsem na posteli se zavázanýma očima.
Ale byl jsi sám, nebo ne?
U sebe jo. Vedle v pokoji někdo byl.
Ale u sebe jsem byl sám.
Tak jo.
Máš dobro a zlo a obojí mě přitahuje.
Nevím, na které jsem straně.
Mám pocit, že větší konflikt už nejde.
A v jednu chvíli...
Jako bych...
Jako bych v tom pocitu zůstával,
a pak najednou jako by se všechno zklidnilo.
V tu chvíli jsem přemýšlel o prázdnotě.
O tom, že vlastně nic není.
Není dobro ani zlo, žádný Bůh ani satan.
Není nic.
Jasně, chápu.
Antkův fascinující vnitřní svět.
Rád si s tebou povídám.
Díky.
- Máš v něm barevný film? - Ne.
Pro mě hrají románky, ne vztahy.
Respekt k ženám bez žárlivosti daný.
Chceš vidět mou duši, holka? Dívej se mi do očí.
Chci opravdu žít, dlouho mi stačilo mít.
Kdyby se s tím foťákem něco stalo, obrečela bych to. Asi bych umřela.
Jde mi jenom o cit, nahotou mě nežeň.
Zítra, jestli chceš, klidně na mě zapomeň.
Prosím.
Jestli sama chceš, naučím se chladu.
Pro tebe. Tohle je můj dárek.
Pro tebe.
Začal jsem poslouchat Mansona, Celtic Frost...
- Fajn. - Slipknot.
Slipknot jsou v pohodě.
Mansona jsem nikdy neposlouchala,
a teď bych ho neposlouchala už vůbec.
Je to násilník.
- Jo? - To teda.
Ahoj mami. Ahoj.
Dobře. Domovní telefon nefunguje, ještě ho nemáme.
Dobře.
- Ahoj mami. - Ahoj!
- Čau. - Ahoj.
Zatím nám nefunguje domovní telefon.
Díky, žes pro mě přišel.
- Máš něco veganského? - Něco se tam najde.
Zrovna odjel soused.
Výtah je malinký, akorát pro dva lidi.
- Vejdeme se? - Jasně.
Tady mám pokoj.
Ještě tu nemám uklizeno.
- A co vysavač? - Ten ještě nemám. Vidíš.
Moc děkuju.
Přitom bych na jídlo měl pozvat spíš já tebe.
Tys neměl v plánu jít ven a já jsem to měla při cestě.
Chci dostudovat, aspoň toho bakaláře.
Akorát...
jsem teď úplně vypadl z učení.
Všichni už...
Prostě jsem...
Čím déle to budeš odkládat, tím hůř se ti bude vracet.
Já vím.
Dovolili jsme ti se odstěhovat, protože jsme ti věřili.
V pubertě jsi byl extrémně zodpovědný.
Na střední jsem se dobře učil.
Jezdil jsem na olympiády z matiky a tak.
To mě bavilo.
Ale po nástupu na univerzitu...
jsem se začal věnovat jiným věcem.
Já jsem za studií měla tebe.
Na nic jiného mi čas nezbýval.
Měla jsem tebe a studium.
Ty vole.
Byl jsi tak maličký, spal jsi v postýlce.
A já jsem po nocích pila kafe a učila jsem se anatomii na zkoušky.
- Děje se něco? - Ne, jenom přemýšlím...
O čem?
- Tak co je? - Ale nic.
- Jak nic? Tak copak? - Jenom...
Přemýšlel jsem o tom, jak jsi studovala.
A co s tím?
Co máš s tím, jak jsem studovala?
Je to směšný.
Mám k tobě fakt obdiv.
Směšný je,
že jestli u nás v rodině někdo brečel, tak máma.
To ona...
Tátu jsem brečet nikdy neviděl.
Jestli kdy brečel, rozhodně jsem ho neviděl.
Vážně.
Ona je sakra silná. A vůbec má obrovskou výdrž.
Připadá ti, že jseš jako ona?
To ne, myslím, že jsem o dost slabší.
Tobě připadám jako ona?
Já bych obojí nezvládl, asi bych se na to děcko vykašlal.
Nepřeháním.
Vážně.
Umím se skvěle vyhýbat námaze.
Ty vole, koukni na ten měsíc.
Úplně rudej.
Do hajzlu.
Dokonalost je iluze.
Už to bylo skoro ono.
Týjo.
To děcko mi vlezlo do záběru, sakra.
Pořád je v záběru.
Dobrý.
- Dobrý. - Jdeme?
TETĚ, KTEROU JSEM SI VYBRALA, ANNĚ RUTKOWSKÉ TRZASKÉ.
A TETĚ, KTERÁ SI VYBRALA MĚ, WIESJE VAN MESSELOVÉ.
- Čau kámo. - Čau.
Nepíšu to sem jen tak z plezíru,
ovládá mě strach a ztratil jsem víru.
Všichni svýho mají dost, nedržím to ve svých rukách.
Vyjde mi teď album, s ním kus mýho srdce,
přicházejí zpovědi a veškerý implikace.
Před publikem žiju, rostu, uslyší mě všichni,
máma, soused, šéf, kolegové, příbuzní.
S touhle maxizátěží už se dlouho učím žít,
doma stojím vedle ní a jen se snažím utýct.
Koukneš na mě, znáš mě líp než já kdy koho,
rapper, člověk, druhá sloka ukáže kdo s koho.
Nasadím falešnej úsměv jak postava na obraze,
zatnu zuby, ztuhnu, otevřenost vyjde draze.
Ty o mně snad všechno víš, já o tobě jen, co mi dovolíš.
Kvůli tobě v hlavě bordel, sám jsem si ho ale zasel.
Ty o mně snad všechno víš, já o tobě jen, co mi dovolíš.
Nedělám si nároky, napsal jsem všechny sloky.
Cítím strach, strach, strach, jsem na něj zase sám.
To je cena za úspěch a já ji dám, dám, dám.
Cítím se furt divně a není mi to trapný,
všichni noví lidi maj u mě dveře zavřený.
České titulky Klára Míčková Iyuno 2023