Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
П Р И Н Ц Е С А
Всемогъщи Боже, всезнаещи Боже, Боже на моите предци,
благославям името Ти тази сутрин и Ти благодаря.
Благодаря Ти, че ме водиш и ме закриляш.
Ти знаеш защо съм тук тази сутрин.
Дойдох с празни ръце. С Твоята благословия ще ги напълня.
Благослови ме с повече клиенти и подари на душата ми повече пари.
Изпрати ми добри клиенти, лошите нека не ме виждат.
Тук ще бъда първата, но не и последната.
Боже, имам нужда от пари за живота и за духа си.
Моля Те в името на Иисус. Амин.
Искаш ли да потанцуваш? - Здравейте.
Много си красива! - Ще го направим ли?
Как се казваш? - Памела, а ти?
Аз съм Никола. - Ти как се казваш?
Валерио, здравей. - Здравей, Валерио.
Колко искаш? - 20 евро.
Ще ти платя повече, да го направим отзад.
В дупето? - Да.
Нигерийките не дават отзад. - Колко искаш?
С тримата ли? - Да.
50 евро. - 50 евро?
50. - Много са.
И с тримата ли? - Да. Дай да го видя за малко.
Да, и с тримата. - Застани тук.
Стига, не ме дразни, дай ми първо да го видя.
Хайде, покажи ми го. Обърни се, дай да го видя.
Оле!
Какво "оле"? Нищо не се вижда.
Това е твой проблем! - Той не видя нищо.
Дай да видя. - Извинявай, нищо не видях.
Памела! - По-тихо.
Не викайте. - По-бавно.
Толкова си хубава! - Правим ли го?
Може ли да го пипна? - Защо?
150 евро са много, аз съм работник.
150 евро и пипаш. - Аз съм работник.
Дай ми парите! - Първо искам да го пипна.
Не, ако пипнеш, плащаш. - Като купувам диван, го изпробвам.
Толкова си хубава! - Дай ми парите!
Покажи й парите. - Дайте ми парите.
Ти си шефът, аз ли да платя?
Това е за последен път. - За четвърти път.
Дай да пипна... - Дай ми парите!
Добре, но ще те оправя. - Да.
Но ще го направя с тримата. Нали?
Ще го направим ли? - Дай да те пипна.
Ела по-насам, не мога да те стигна.
Момчета, боже мой! - Боже мой!
Стига! - Меко ли е?
Отиваме ли? - Да, идвам.
Къде отиваш? - Дай малко и на него.
Какво правиш? Върни се, хайде. - Ще пипна и аз.
Защо и ти ме пипаш? Стига! - Красавица.
Памела, сега идвам. - Няма ли да тръгваме?
Отивам да купя цигари и се връщам.
Не е натам! - Чакай, сега идвам.
Отивам за цигари и се връщам! - Сега се връща.
Този път е така. Обещавам, ще се върнем.
Сега тръгваме. - Изгубих си времето с вас!
Хубавице, ще се върнем.
Боже мой! Майната ви!
Какво се е случило?
Онези тримата ми опипаха задника.
Удариха ли те? - Не, но ми опипаха задника.
Що за животно е това? - Не знам, прилича на вълк.
Махни го. - Да го махнем заедно.
Премести го натам.
Ще се справя. - Не, ще го хвана отсам. Ето.
Това животно е голямо. - Много голямо.
Държа го, ти намери място. Изпразни чантата.
Много е тежко.
Ето, сега.
Хайде.
Плачеш ли? Почисти го добре.
Измий го хубаво.
Къпеш го като бебе. - Да, твоето бебе.
Не, твоето. - Не, твоето.
Принцес, готвиш много добре.
Храната, която приготвя, е сладка като сливката й.
Нашите също са сладки.
Моята сливка винаги е най-сладка.
Може да си ми жена, скъпа...
Не се опитвай. Ще ми навреш лицето в гърдите си.
Дано спре да вали...
Гримираш се? Кажи, къде отиваш?
На работа, ако позволиш.
Къде отиваш? - Ще се поразходя и ще спре.
Под дъжда? - Ако спре, ще има пари.
Гримът ти е в повече. - Не е, харесва ми.
Изглеждаш така, виж ме.
Браво, счупи ми огледалото. Какъв ти е проблемът?
Влизай вътре!
Влез, глупачке! Просто завиждаш!
По-леко, Принцес. - Какво има?
Боли ме. - Белег ли имаш тук?
Какво има? - Не виждаш ли, че ме боли?
Луда ли си? Ще ме удариш ли?
Прави го по-леко. - За твое добро е.
Правя ти услуга. - Каква ти услуга?
Аз ти помагам, а ти ме риташ? - Да не съм те убила?
Убиваш ме, да. - Искаш ли да имаш клиенти?
Млъкни! - Дори не си си измила лицето.
И така печеля пари. - Помагам ти за работата.
Млъквай. - Лицето ти е ужасно.
Ужасно ли? - Разкарай се.
Намираш само клиенти, които отхвърлям.
Аз съм Принцес! - Каква принцеса си ти?
Тази, която виждаш. - Вземи перуката ми.
Защо? - За да те мислят за Съксес, за мен.
Тогава вземи моята, и хората ще мислят, че си принцеса.
Сложи си я, глупачка! - Няма, коза!
Ще видим. - Да, ще видим.
Ти си пъпчивка. - Не, ти си.
Проституираш безплатно. - Ти проституираш безплатно.
Здравей, ела. Как си, скъпи?
Здравей, добре съм, а ти? - Къде отиваш?
Реших да се поразходя тук. А ти?
Да отидем да се чукаме. - Не...
Идваш ли с мен? - Просто така?
Да, хайде!
Как се казваш? - Изабела.
Изабела? Хубаво име. - Благодаря.
На колко си години? - На 19.
На 19? Е, поне си пълнолетна.
Откъде си? Мали, Сенегал...
От Нигерия. - Почти познах.
Хайде, ела.
Добре, ти водиш. Далече ли отиваме? - Не, тук.
Хвана ме под ръка, сякаш сме старци.
Така се чувствам като старец. - Добре.
А така се чувствам като дете.
Да вървим така, хайде. - Ало, Съксес?
Попаднах на един смотаняк. Сигурно няма да му стане.
По телефона ли говориш? - Какво да се прави...
Тук ли? - Да.
Не, тук.
Там! - Не, там не...
Извинявай, сгреших. Съжалявам.
Не е тук. - Къде е?
Да се чукаме горе, като маймуните. - Горе?
Ядем банани, чукаме се и се връщаме долу.
Ела с мен. - Много си мила.
Добре, дай ми пари. - А, пари...
Да. - Добре, колко?
30 евро за свирка. - 30? Не.
Не мога да ти дам повече от 20. 20 или нищо.
Дай ми ги. - За 20 става ли?
Да, хайде. - Добре.
Чакай... Здрава ли си, имаш ли болести?
Мислиш, че съм болна?
Излизаш с много хора. - Здрава съм, а ти?
И аз. - И аз съм здрава.
Но ти се срещаш с много хора...
Да, знам, но нямам болести, благодаря.
Може ли да направя проверка?
Може ли да ти видя устата? Дали няма някоя драскотина.
Устата ми? - Да, отвори я, за да видя.
Отвори хубаво. Струва ми се странно.
Мислиш, че съм вампир и ще ти отхапя члена ли?
Почакай, един момент. Дай да видя отдолу.
Знам, че е странно, все едно си на зъболекар.
Стига...
Добре. - Свърши ли проверката?
Да, готов съм. Да кажем, че съм по-спокоен.
Дай ми парите. - Добре.
Добре. - Добре, а сега тук?
Да. - Прав?
Извади това. - Да, а ти?
Така, ето.
Сам ли да си го сложа? - Да.
Добре, ще се обърнеш ли? - Да, ето.
Да, ще го сложа.
Добре, почакай малко.
Така, готова ли си? - Да, добре е.
Усещаш ли? - Да...
Харесва ли ти?
Искам да чуя, че ти харесва.
Боли ли те, или е добре?
Здравей, скъпи, как си? - Добре, а ти?
Добре. Ще се чукаме ли?
Не, аз... - Защо?
Търся гъби, за да си приготвя паста.
Какво е "гъби"? - Гъби...
Почакай, защо? Какво е "гъби"?
Гъби са... Ето тези, виж. Сега ще ти ги покажа.
Не знам какво са "гъби". Знам само: "Скъпи, да вървим".
Ето ги. Обичаш ли ги с паста?
Не ми харесват. - Търся гъби за пастата.
Виждала ли си такива наоколо? - Не съм.
Защото има много гъби във...
Познавам само парите.
Да, но... - Пари.
Ето ги тук, тези. - Това ли?
Ето ги! Почакай малко. Извинявай. Благодаря.
Тези са хубави, видя ли? Много са хубави.
Големи са. - Почакай.
Тези тук... - Тези?
Ще ти покажа нещо. Виждаш ли това пънче? Режеш го.
Ето тук. Почистваш ги и им слагаш чесън, зехтин и люта чушка.
Няма да ги ям. - Ти си ми на късмет.
Аз знам само пари. "Мъни". - Лимони?
Да. Това. - Това с лимон?
Познавам само парите. "Мъни"!
Ясно, само пари с лимон.
Добре. Вече ги намери, да вървим.
Имаш време за мен. - Виж.
Какво? Да вървим, ела. - Не нося пари.
Какво? - Нямам пари в себе си.
Имаш, не ме лъжи. - Не те лъжа.
Излязъл си от вкъщи без пари? - Да, нямам пари.
Не говори, почакай. - Не. Какво?
Няма да те убия. - Добре...
Какво правиш? - Почакай.
Какво правиш? Добре...
Не се смей. - Добре.
Търся. - Да, търси. Проверка.
Защо? - Джобовете свършиха.
Но ти нямаш. - Нямам пари.
Извинявай, съжалявам.
Не се ядосвай. - Добре.
Искаш ли ги? - Не ми харесват.
Не ги ли искаш? - Искам само чукане.
Това е като цвете.
Добре, благодаря, чао.
Съжалявам. - Не. Няма проблем.
Добре, чао. - Чао.
Чао. - Чао.
Чао. - Довиждане.
Честит рожден ден!
Колко са досадни тези плитки, омръзна ми вече.
Джой, тъжна си. Какво ти е?
Някой е разбил сърцето ти ли?
Мислиш ли, че имам сърце?
Който се преструва, че няма сърце, страда най-много.
Никога не се ядосвам заради любовни проблеми.
Ядосана съм най-вече заради парите. - Кои пари?
Парите, които пратих на сестра си, не са пристигнали.
Човекът каза, че ги е изпратил, но сестра ми не ги е получила.
Защо вярваш на сестра си? Африканците крадат пари.
Сестра ми не е скрила парите.
За нея бих си сложила ръката в огъня.
Сигурна ли си? - Да.
Защо лъжеш, че семейството ти е по-добро от другите?
Няма идеално семейство. - Не е идеално.
Никога не бих се доверила на братята си.
Проблемът с нигерийците е,
че когато дойдеш в Европа, ставаш от най-малкото най-голямото дете.
А най-голямото, което е в Африка, става най-малкото.
Ако нямам пари, които да пратя на семейството си,
ще ми се обадят да ми кажат, че умират от глад и да пратя пари.
После изчезват и не ми се обаждат до следващия месец.
Но когато бях в Нигерия, всички ядяхме на корем.
Когато напуснах Нигерия, не казах на никого,
иначе нямаше да ме пуснат, защото уж държат на мен.
Когато разбраха, че съм в Италия, веднага започнаха да ми искат пари.
Трябва да плащам дълга на моята сводница.
На нея ли да плащам, или на семейството си?
Не им дадох нищо, спряха да ме търсят, и край.
Щом те не ми се обаждат, и аз няма да ги търся.
Приключихме ли? - Ако застанеш мирно.
Принцес, да е благословено поколението ти.
Да са благословени семейството и почтеността ти.
Нека небето да потвърди Неговата воля.
Щом ние Го помолим, Той ще го изпълни.
Винаги и вовеки.
В името на Иисус Христос.
Нека всички тук да извикат: "Амин". - Амин!
Ще поднесем дар, за да благодарим на Бог.
Защото много младежи на нейната възраст вече са мъртви.
Ако се радвате, че Бог я е запазил в земята на живите,
елате насам и оставете дар, за да благодарите на Бог,
щом песента започне. Ако се радвате, че е сред нас, заповядайте.
Това е нашият стил. - Внимавай, да паднеш ли искаш?
Аз съм голяма риба, искам да плувам.
Ти си риба? - Да, риба съм!
Не знаех, че си риба. Слез. - Спри!
Днес е рожденият ти ден, а още не сме яли.
Вижте тези гадженца!
Здравейте.
Приятелката ми има рожден ден. - Здравей.
Какво става? - Снимка!
Той е мой. - Не, мой е!
Мой е! Колко са ревниви белите момичета!
Днес аз имам рожден ден!
Извинете.
Здравей. - Принцес!
Какво ли е това? - Здравей.
Има ли цици, или не? - Това е мъж, няма цици.
Ехо?
Ти жена ли си? Мъж ли?
Каза мъж. - Мъж?
Ще седна тук. - Да! Скъпи!
Така. Не ми пипай циците!
Добре, снимам ви.
Снимам ви. - Изглеждате добре.
Готово. - Сега ще ни накара да изчезнем.
Снимам ви. - Кажи "зеле"!
Искам да видя лицето ти. Отвори. - Ти си по лицата.
Готова ли си? - Днес имам рожден ден.
Рожден ден! - Рожден ден, разбра ли?
Рожден ден.
Сега ще ти дам пари. И ти ще си отидеш вкъщи.
10, става ли? - 10 евро!
10 евро са супер, нали?
Сестричке, идва един старец.
Ако го изчукам, ще пукне. Много е зле.
Ще му направя свирка за 20 евро, а после погребение за 500.
Здравей, красавице. - Здравейте.
Почакай! Много бързаш! - Писна ми от теб!
Остави ме! - Прибирай се!
Стига... - Здравей.
Не си изключвай телефона, миналия път се притесних.
Върви си! - Разбра ли?
Чао. - Ще те заключа вкъщи.
Да, добре. - Ще те заключа вкъщи!
Чао! - Няма да излезеш повече.
Добре, чао. - Чао.
Чао...
Разбра ли? - Да.
Мъчиш се да отгледаш децата си, а те се държат така.
Какво се е случило? - Така е, когато имаш деца.
Така ли? - Видя ли как ме ядосва?
Син ли ти е? - Да.
Стига... - Да.
Много те харесвам. - Благодаря.
Виж, много те харесвам. - Благодаря.
А той ме дразни.
Хайде тук. - Да, тук.
Уморих се да вървя, защото съм изморен.
Да седнем тук. - Тук ли?
Ще ми направиш една свирка. - Свирка?
Да, свирка. - 20 евро, но имам рожден ден.
30 евро. Погледни.
Не... - Защо не?
Хайде, имам рожден ден.
Мога да ти дам 10 евро. Това са 20 хил. лири.
Това са 20 хил. лири. Много са.
10 евро? - Да.
10? - После ще...
Стига, 10 евро? - Ще пийнем по нещо. Става ли?
Какво е това? - Хайде, по една глътка.
Да...
Искаш ли? - Не, благодаря.
Хайде... - Не искам.
Това не е добре. Ти си стар.
Спри! Ела!
Почакай!
Спри! Почакай! - Здравей.
Боже мой, здравей. Да вървим. Спри.
Къде искаш да отидеш?
Искаш да правим любов ли? - Да, искам.
Така ли? - Да, хайде. Спри.
Спирам. - Да, искам.
В гората ли ще правим любов?
Не, в колата. Това е хубава кола.
Сега ще се кача. - Виж, не. Спри.
Не! - Скъпа, спри, аз ще се погрижа.
В колата... - Имаш вкус.
Къде отиваш? Искам в колата, ясно?
Разбира се. - Вътре, нали?
Вратата се отваря пред красотата. Виж.
Харесва ли ти тук, скъпа?
Какво ти се прави? - Всичко.
Всичко? - Да, аз съм разглезен.
Всичко? - Всичко.
Ще се ожениш ли за мен?
Искаш да се омъжиш за мен? - Да.
Сигурна ли си?
Да, ще се оженя за теб. Ще преобърна живота ти.
Искаш ли да имаш деца от мен? - И деца ли?
Колко искаш? - Пет.
Пет? - Да.
Каква жена... Пет! Как се казваш?
Джулия. - Джулия...
Да. - Колко, Джулия?
Тук ли ще свършим работата, или в хотела?
Работа? Аз не работя, Джулия. Богат съм, не мога да работя.
Тук или в хотела?
Какъв хотел, няма да те водя там.
Ще променя живота ти. Твърде красива си, за да стоиш тук.
Искаш ли да си направим деца? - Да.
Значи няма да ходим в хотел. За деца се ходи на почивка.
Колко? Сега искам да знам колко.
Да го направим без.
Без? - Без?
Да.
Колко е без? - 100 евро.
100 евро? - Да.
За 100 евро го правиш с всички без. - Не.
Само с теб. - Само с мен?
Само с теб. - Не. Правиш го с всички.
Не. - Защо само с мен?
Защото си красив.
Какво правиш, Джулия? - Снимка.
Не с мен. - Не.
С колата. - Само аз и колата.
Браво. - Само колата и аз. Ти - не.
Не.
Почакай, приятелката ми. - Приятелка?
Да, Съксес. Почакай.
Бог ме е благословил, а за теб е забравил. Майната ти.
Моля те, може ли да се изправя?
Долу. - Долу?
Да. - Горе.
Да. - Разбира се, скъпа.
Може да правиш всичко. - Добре.
Но се събуй. - С обувките.
Събуй си обувките. - Не.
Да.
Ти си си вкъщи, Джулия, събуй се, за да ти е по-удобно.
Лети!
Виж ме.
Прекрасна си.
Джулия, слез. Искаш ли да видиш колко е бърза тази кола?
Колата? - Ела. Да! Слез долу!
Не. - Да, скъпа. Ела. Дръж се здраво.
Харесва ми.
Ще заминем надалече. Дръж се здраво.
Здравейте. - Здравей.
Как си? - Добре.
Отива ти синята коса. - Благодаря.
Мога ли да направя нещо за вас?
Да ни дадеш пари. - Нямам пари.
Ще ни дадеш ли 1000 евро?
Не, но мога да ви дам тези. Ела, вземи ги. За теб са.
Сега и с документи няма работа.
От години приятелката ми се молеше: "Боже, нека получа документи".
После ги получи и от 3 години си търси работа.
Знам. - 3 години и още търси.
С документи няма работа. Без документи няма работа.
Във всички случаи няма работа. Омръзна ми от тази държава.
Най-лошото, което чух, е, че ако работиш на улицата 5 г.,
не можеш да имаш деца. Аз искам деца, искам семейство.
Аз почти от 3 години съм на улицата.
Не мога повече, изморена съм.
Аз не съм изморена и никога не се оплаквам,
защото не използвам тялото си, за да работя.
Не разбирам.
Не използвам "сливата" си, за да работя.
Преди да дойда тук, в Италия,
моята сводница ме накара да се закълна.
Когато се заклех да платя всичко, защото дългът ми беше голям,
ме попита дали искам да използвам тялото си, за да работя.
Казах й: "В какъв смисъл?"
Каза ми, че може да заменя тялото си с това на някоя друга.
Какво? - Почакай.
Щях да използвам тялото на друга жена, която да работи.
Така тя ще усеща болка вместо мен. Съгласих се и го направихме.
Не съм виждала жената, не знам как са го направили,
но са успели.
От този ден, когато работя, не усещам никаква болка,
а жената в Нигерия не знаеш как е. Има течение...
Как е възможно? - И смърди.
Тогава разбрах, че системата работи,
защото тя беше разбита, а аз бях добре.
Когато работиш с клиентите, тялото ти трябва да усеща нещо,
но аз не усещам нищо. Затова никога не се оплаквам.
Мамка му... А ако жената умре?
Лекарят на сводницата ми каза, че не може да се случи,
докато не възстановя тялото си и не върна нейното.
Ако те ударя така, кой го усеща?
Престани! Не говоря за тялото.
Ако ме удариш по "сливата", ще усети жената, но не и по тялото.
Извинявай. - Вържи си кучето!
Вера! Тук, ела тук!
Не може да го пускаш така.
Извинявай. - Не обичам кучета.
Обичаш ли котки? - Не. Не обичам животните.
Не обичаш животните? - Не.
Аз не обичам хората.
Какво искаш да кажеш? Ти какво си, дух ли?
Не ме ли помниш? Търсех гъби.
Спомням си. Днес водиш куче. - Да.
Добре. - Сменила си прическата.
Да, смених я. - Хубава е.
Да. - Да.
Защо не харесваш хората? Да не си дух?
Аз... - Дух ли си?
Не знам дали съм дух. - Не знаеш ли?
Не.
Какво правиш?
Трябва да проверя. - Кое?
Дали си дух.
Това ли е начинът да провериш дали съм дух?
Да. - Какво е "дух"?
Не знаеш ли? - Не.
Предците ни... - Предците?
Да. - Приличам ли ти на предшественик?
Може би... - Защото съм по-стар от теб?
Не стар. - Не?
Къде отиваш? - На разходка с Вера.
Лъжеш, търсеше мен. Да тръгваме.
Не! Къде? - Да вървим.
Дръж я. - Държа я.
Да вървим. - Добре.
Прекрасно е. - Кое?
Мястото е фантастично. - Тук?
Да. - Гората е прекрасна? Я стига!
Да, по-добре е, отколкото...
Дръж я! - Не! Кротко!
По-добре, отколкото да работиш на улицата, нали?
Белите работят в града, а черните - в гората.
Така е. - Да.
За себе си ли работиш, или плащаш на някой друг?
Работя за себе си. Много говориш. Много питаш. Вържи си кучето.
Къде да вържа кучето си?
Къде ли? Мен ли питаш?
Вържи го тук. - Добре.
Сега си вържи кучето, приятелю. - Добре.
Тук има толкова дървета, а ме питаш...
Вера, ела тук! Сега ще те вържа.
Чуй ме, сега ще си поговоря малко с момичето, нали?
Виж, ревнува. - Да, ревнува.
Как така ревнува? Ти да не си куче?
Не, не съм.
Защо говориш с кучето, щом не си куче?
Защото тя е моето куче. - Спиш ли с кучето?
Да, понякога.
Когато се събудя, тя идва в леглото и понякога спим заедно.
Като съпруг и съпруга? - Да.
Ти спиш с кучето? - Да.
Значи чукаш кучето? - Не, не чукам кучето.
Добре, ела. - Не, Вера!
Не, Вера, ела. - Вера! Трябва да тръгвам.
Защо? - Съжалявам! Защото...
Не! - Защото прави така, виж...
Остави я, тя е просто животно. - Познавам я добре.
Така не става... - Ще дойда друг път без Вера.
Първо гъбите, после кучето. Никога не работя. Не е добре.
Какво е това място? - Кое?
Това място. - Какво е онова?
Там има малка къща.
Къща ли? Спокойно. Остави я. Тя е боклук.
Да тръгваме. - Добре.
Трябва да ми дадеш нещо, малко пари...
Не. - Не. Прекарахме време заедно.
Съжалявам, ще дойда без Вера. Почакай...
Престани!
Защото може би си дух. Кой знае?
Не, аз съм човешко същество.
Ти си духът, защото не обичаш хората.
Как се казваш? - Корадо.
Добре, Корадо. - Корадо, с ясно "р".
Корадо или Коррадо, все едно. - Добре.
А твоето име? - Принцес.
Чао, Принцес. - Чао.
Да тръгваме, Вера.
Здравейте. - Здравей.
Влаковете ли стачкуват? - Не, влакът не работи.
Влакът е счупен.
Цяла Италия е счупена. Нищо не работи, Италия не работи.
Нищо. Хубави сте. - Благодаря.
Мога ли да ви помогна? - Да.
Мога ли да помогна? - Да.
Как мога да помогна? - Като ни закараш.
Да ви закарам? - Да, закарай ни.
Колата ти ми харесва. - Благодаря.
Да, хубава и голяма. - На мен ми харесва какво виждам.
Какво иска този? - Да направим бартер. Ще ми платите.
Да платим? - Не с пари, спокойно.
Аз ще ви закарам, а вие ще ми дадете...
С какво да платим? - Какво е това?
Не разбирам английски. - Какво?
Английски. - Какво, така?
Чук-чук, да. - Така.
Добре. - Става ли чук-чук?
Става чук-чук. - Обичам чук-чук.
Къде отивате?
Астия. - Австрия?
Какво? - Остия.
Извинявай. Майчице... - Австрия.
Стреснах се. Австрия е много далече.
Остия не е толкова далече. Разбрахме ли се?
Да.
Моето такси, моята работа. Но работя малко.
Аз ще ви закарам, а вие ще дадете по малко катеричка.
Катеричка? - Няма катерички.
Тук не е гора. - Това тук...
Аз съм горски в гората. - В гората?
Да. Добре. - Ясно?
Да. - Разбирате ли какво казвам?
Да, хайде.
На колко си години? - Малко съм голям.
На 48.
Много. - 40... Ти си стар.
Как стар? Стар си на 80 г. Голям, не стар. На колко сте години?
Аз - на 22 г. - А ти?
Аз - на 20 г. - А тя?
Тя е на 18. - Малка е.
Защо?
Малко съм голям за вас, но с голям мъж е добре, нали?
Сега ще се забавляваме. Днес е хубав ден.
Браво. - Ето.
Благодаря. - Благодаря.
Аз ви благодаря.
Добра компания. - Да, благодаря.
Аз благодаря. - Благодаря.
Къде ще правим малко чук-чук? - Къде?
Да, вътре. - Вътре?
Отиваме ли? - Да. Всички, една, две и три.
Не. - Защо три?
Не... - Три члена ли имаш?
Защо искаш да чукаш три момичета?
Какво говорите? Не разбирам.
Почакай, не разбираш. - Три пениса ли имаш?
Имаш три пениса?
Три? - Не, един.
Само един? - Защо искаш три жени?
Само един, едно момиче.. - Не, момичета...
Вземи една. - Добре, успокойте се.
Защото се разбрахме, че...
И ти се успокой. - Спокоен съм.
Много съм спокоен. - И аз.
Всички сме спокойни. - Не мисля.
Не съсипвайте този момент. - И ти се успокой.
Избирам теб. - Мен?
Мен ли? - Да, харесваш ми.
Добре. 30 евро за свирка.
Кой ще плати таксито? - Таксито е разходка.
Разходка ли? Не. - Да!
Почакай, аз говорих с вас и вие казахте: "Да, добре".
Да, за да ни закараш. - Какви ги говориш?
30 евро, и готово. Свирка, да тръгваме.
Тогава таксито е 40 евро.
Колко струва бензинът тук?
Платих 100 хил. евро за лиценза на таксито.
Говорим за бензина... - Бензинът струва само 2 евро.
Само 2 евро!
И това е бензин. Италия ограбва африканците.
Да, вярно е. - Да.
Да, така е. - Този бензин не е твой.
Как си позволяваш? Не слизай! - Ще сляза!
Не! Остави ме!
Няма да те нараня. - Пусни ме!
Спокойно, няма да ти навредя. Да поговорим.
Пусни ме!
Да поговорим, успокой се.
Пусни я! Остави я!
Какъв ти е проблемът? Луд ли си?
Успокой се! - Какъв ти е проблемът?
Как да се успокоя? - Трябва да ми платите.
Искаш да чукаш нигерийки гратис! - Не! Трябва да ми платите!
Майната ти, махай се! Майната ви на всички италианци!
Как си? - Момичето ми!
Защо подскачаш? Пари ли спечели?
Какво говориш? - Сякаш си спечелила пари, а аз не.
Да се приберем да си починем.
Как мина работата? - Няма клиенти, вече ти казах.
Когато вали, няма работа. Днес е много студено.
Момичета!
Спокойно. Вижте, пари! - Таксиджията!
Извинявай, днес бях малко нервен. - Какво искаш?
Извинявай! - Дойде да се караш отново ли?
Не се разбрахме. - Какво искаш?
Искам да се извиня. Не разбираш. - Защо?
Ти си глупак, не си добре!
Не искаме нищо! - Вижте, пари! Моля ви!
Ще платя. - Остави го!
Виж, добър съм. - Не си!
Ти си глупак! - Не!
Нямаме нужда от нищо. - Искам теб.
А нея? - Не, теб.
Мен? - Да.
Първо бях аз. Сутринта бях аз.
Плащам. Бях изнервен. - Сега нея. Ти си луд.
Ще дойда с теб. - Не си добър.
Ти си италианец... - Красива си.
Да тръгваме. - Сега спокоен ли си? Добре ли си?
Добре съм. - Добре ли си?
Да, кълна се. Плащам. - Сигурен ли си?
Кълна се в майка си.
Още ли си губиш времето с този? Той е глупак.
Ти си глупак. - Не!
Сутринта се държа лошо. "Няма пари, плащайте!"
А вечерта ни търсиш. Защо? - Защото сте изнервени.
Глупак! Ти си лош. - Не виждаш ли, че се успокои?
Аз съм добър, плащам. - Каза, че ще плати. Плащаш ли?
Да. - Няма значение, че плаща.
Момент, ще отида набързо. - Да вървим. Ела.
Да, хайде. - Почакай, Съксес!
Ела! - Почакай, 5 мин., моля те.
Прави каквото искаш. - Моля те.
Най-после, успокоихте ли се? Приятно ми е, аз съм Джовани.
Ти? Как се казваш? - Не знам.
Не знам. - Няма ли да кажеш?
Забравих името си. - Добре. Къде да отида?
Почакай, приятелката ми. - Не, тя е завистлива.
Изчакай ме, Съксес!
Не е завистлива, не говори глупости.
Добре, накъде да карам? - Спокойно, ще ти кажа.
Спри тук. - Там?
Тук.
Не. - Защо не?
Защото не. - Вземи.
Аз не, ти се съблечи гола.
Извън колата. Гола. Аз ще гледам. Чисто гола.
Луд ли си? Какво значи "гола"? - Не разбираш ли?
Не разбра ли? - Няма да се съблека.
Не искаш да се съблечеш? - Не.
Значи ме занасяш, тръгваме си. - Почакай.
Чакай...
Ако ме искаш гола, ще се съблека дотук. Нагоре не.
Ще си събуя само панталоните.
Няма да се съблечеш чисто гола? - Не цялата.
Значи се занасяме. Отивам при приятелката ти.
Почакай! Боже мой...
Какво, вие ли командвате? - Почакай.
Аз плащам, аз имам пари! - Да, пари. Почакай.
Аз командвам.
Искам да ми е добре. Хайде, съблечи се.
Дай да те видя.
Моля те, хайде...
Скъпа, обърни се към мен. Ще ме погледнеш ли за малко?
Не, така е добре. Студено ми е, моля те.
Моля те. - Тогава майната ти.
Не, почакай. Дрехите ми са вътре.
Чакай!
Чакай, по дяволите! Дай ми дрехите, моля те.
Ало, Съксес. Далече ли си?
Моля те, ако си наблизо, ела да ми помогнеш.
Моля те.
Не знаеш какво ми направи онзи тип.
Гола съм. Взе ми дрехите и си тръгна.
Моля те, опитай се да дойдеш. Гола съм, студено е.
Не, не се шегувам. Моля те.
Сега вярваш ли, че бях гола в гората?
Ще си платиш! Ще видиш какво ми е!
Принцес? - Млъкни, не ми говори.
Сега ще ви покажа. Не се тревожете.
На кого си ядосана? - Стига, остави я
Здравей. - Здравей, скъпи.
Идвам, ти върви.
Ела!
Здравей. - Здравей. Как си? Ела, хайде.
Почакай, на улицата сме. Как се казваш?
Днес тя е много болна.
Зле ли е? - Да, не може да работи.
Видях я, стори ми се добре. - Безплатно.
Да, и ти си във форма. - Хайде, ела.
Днес е безплатно.
Защо е безплатно? - Лошо й е. Не може да работи.
Безплатно? Не ми се е случвало. Ще говоря с нея.
Какво правиш с клиента ми? - Да тръгваме!
Да тръгваме, исках да я опозная.
Какво ти става? - Момичета! Чуйте...
Държиш ли на парите му? - Ще тръгвам.
Вчера ме остави сама в гората. - Дръж се прилично.
Заряза ме в гората. - Стана така заради глупостта ти!
Не, ти си глупава! - Да тръгваме.
Държиш ли на парите на клиента? - Хайде, да вървим.
Държа на парите му, защото го познавам.
А парите на таксиджията? - Не искам неприятности.
Казах ти да си вървиш, защото си наивна.
Полицията идва! - Да, наивна съм!
И сега глупостта ти ти коства клиента ти.
Заради теб изгубих клиент. - Ти си виновна.
Не ме пипай, пусни ме. - След като толкова ти помогнах.
Ще те заболи, заклевам се в Бог.
Ще те убия, не те понасям повече.
Глупачка, махни се от мястото ми! - Виж само как се държиш!
Махни се от мястото ми.
Наистина ли си такава? Тогава си тръгвам.
Щом си такава, си тръгвам. - Парите ще те убият.
Ще убият и теб! Толкова шум заради пари!
Майната ти!
Върви да плачеш за парите си.
Здравей. - Здравей. Почакай.
Принцес! - Да... Корадо. Коррадо!
Как си, имаш ли пари днес? - Да.
Слава богу. - Не.
Ти имаш пари, хайде. - Не, защото...
Имам среща, имам работа в Остия.
Каква среща? Не. Днес имаш пари. Винаги има проблем.
Ако останеш тук, ще се върна. - Не ти вярвам.
Ще се върна. - Днес имаш пари, имаш среща.
Ще се върна. - Идвам с теб. Не ти вярвам.
Не, ти си лъжец, само проблеми създаваш.
Сега имаш пари и отиваш на среща. Не ти вярвам.
Влез. - Защо?
Защото се страхуват от нас.
Страхуват се от теб, не от мен. Защо се страхуват от нас?
Защо даваш храна на гълъбите, а не на хората?
Даваш им вкусна храна - месо, хляб. Защо я хабиш?
Има толкова гладни хора, а ти хабиш храната, защо?
Не помниш ли? Казах ти - предпочитам животните.
Не харесвам човешките същества.
Да, но не разбирам.
Ти си човек, а не обичаш хората. Ще ми го обясниш ли?
Да, ще ти обясня. Защото човешките същества
са голяма грешка.
Защо?
Защото Бог е създал света -
цветята, морето, небето, животните. И всичко е идеално.
После създал хората и допуснал голяма грешка с нас.
Бог не може да сгреши. - Всичко било идеално.
Не трябва да казваш, че Бог греши, щом си жив днес.
Да, само една грешка. - Бог не може да направи...
Всичко било идеално, но после сгрешил.
Дори Бог може да сгреши. - Остави ме да говоря.
Бог не греши. Не се съмнявай в Него.
Ако Бог беше сгрешил, ти нямаше да си жив днес.
Много хора са мъртви, а други са в болница.
Но сега си тук и дишаш. - Да, имаш право.
А още казваш, че Бог греши. Не е редно.
Аз не мисля, че съм грешка. - Това е моето мнение.
Не го казвай. Аз не съм грешка.
Не казвам това. - Ти грешка ли си?
Може би съм. - Не го казвай.
Да, аз съм грешка. - Не говори така.
Не е хубаво. - Напротив. Така мисля.
Ще спреш ли да се правиш на луд?
Добре...
Гладна съм, но не съм гълъб. Не знам дали ще ми купиш нещо.
Добър ден. - Добър ден, госпожо.
Добър ден. - Здравей, добър ден.
Заповядайте, кажете. - Едно кафе, благодаря.
Какво искаш? - Какво искам ли?
Да. - Добре.
Тостер, пица, сандвич. - Не.
Какво има тук? Ориз. - Вземи си кафето.
Заповядайте.
Слушам те.
Това? - Сандвич с риба тон?
Има ли риба тон вътре? - Да.
Един. - В този има ли яйца?
Да. Един ли? - Да, един. Благодаря.
Харесва ли ти? - Да.
Близалка. - Да ближа. Разбрах.
Близалката е вкусна. - Да, вкусна е.
Да... Не... - Каква е тази?
Розовото ми е любимо.
Това е лимон, портокал...
Това е любимото ми. Ще взема три с различни цветове.
Добре. - Благодаря.
Три. - Добре.
Тези? Гадни ли са? - Да.
Бастунче. - То е за старци.
Да, за старци.
Старите хора ходят с бастун.
След няколко години ще го ползвам.
Ще ти го запазя.
Водата е чиста. Прекрасно е.
Да, в този район обикновено морето е мръсно.
Да. - Харесва ли ти морето?
Харесва ми. - Обичаш ли да плуваш?
Не, не умея да плувам. - Не умееш да плуваш?
Да. - Трябва да се научиш.
Не умея да плувам. Ще оставя това.
Гледай. - Виж там.
Не! - Какво?
Сред скалите. - Онази фигура.
Статуята. - Кой е това?
Нептун. - Кой е Нептун?
Нептун е богът на морето.
Богът на морето? - Да, богът на морето.
Но ние имаме само един бог, който е високо горе.
Да, но това е древен бог.
Не, ние нямаме. - Той прави много грешки.
Да.
Знаеш ли тази игра? - Не.
Наистина ли? Фантастична игра. - Каква?
Така се печелят много пари. - Пари ли?
Да, аз играя и ти играеш.
Аз нямам късмет. - Момче без късмет?
Да, нямам късмет. - Не...
Нямам късмет.
Не печеля. - Така ли?
Да, сега опитай с твоя. - Така ли?
Ритуалът - целуни билета. - Билета?
Целуни монетата и целуни мен.
Не! - Да!
Да, така ще спечелиш. За да спечелиш, ме целуни.
Не! - Да.
Какво да правя?
Дай да проверя. - Спечелих ли?
Не... Абсурдно е.
Знам, че спечелих. Аз съм късметлийка, а ти - не.
Знам, че спечелих.
Наистина спечели. - Наистина ли?
Да, невероятно. - Спечелих ли?
Да, не казвам... - Дай ми билета ми.
Не, мой е. - Дай ми билета.
Ще те бутна във водата. - Сега ще ти покажа!
Дай ми го. - Добре.
Спечелих ли? Колко?
Нула. - Не!
Лъжеш, спечелих! Знам, че спечелих.
Не, съжалявам. - Не, спечелих, завиждаш ми.
Знам, че съм късметлийка.
Ръцете на волана, ето така. С това се сменят скоростите.
Първа, втора, трета, четвърта.
Остави ме да мисля сама. - Трябва да ти обясня.
Страх те е, правиш така.
Кръстя се. Добре. Не знам. - Амин.
В името на Отца и Сина и Светия Дух...
Не се страхувай. - Стискам палци.
Тръгваме ли?
Тръгвай бавно... Запали, не, включи на скорост.
Давай... Отлично. Не си я освободила. Добре.
Да направим една обиколка така. После така, отлично.
Така? - Да.
Браво.
Можеш да шофираш. - Да.
Да, но ми каза, че не можеш. - Можех, но когато бях малка.
Научиха ме да шофирам, когато бях малка, преди години.
Шофираш добре.
Бавно. - Страхуваш се, не се притеснявай.
Няма нужда да бързаш...
Принцес, ти си била... - Да.
Знам, че те е страх. - Не. Сега ще направим нещо.
Ще се опитаме да паркираме колата.
Паркирането...
Не! - Да!
Важно е. - Не! Скучно е.
Паркирането е важно. - Не искам.
Трябва да се радваш за мен. - Радвам се.
Щом се радваш, кажи: "Браво, Принцес".
Браво, Принцес! - "Браво, Принцес, не паркирай."
"Не паркирай." - Принцес, не паркирай.
"Бъди щастлива. Браво, Принцес." - Браво, Принцес!
Радвам се.
Искам да отида в града. - Не в града.
Не, почакай. - Не в града. Престани.
Спри.
Благодаря за днес.
Благодаря.
Не, вземи якето. - Защо?
Може да е студено. - Не, твое е, вземи го.
Не, аз...
Благодаря и до скоро. - Ти...
Какво? - Ще дойдеш ли утре при мен?
Да дойда? Как? Кога? Къде? - В дома ми.
В дома ти? - Ако искаш...
Молиш ме да дойда при теб? - Искаш ли?
В дома ти?
Добре. - Сигурна ли си?
Да. Добре. - Добре.
Ще спя у вас? - Не знам.
Утре ние... Ако искаш...
Решавай, трябва да знам дали да си взема нещата.
Трябва да решиш.
Защото 1 час с мен ти струва 50 евро.
Два часа са 100, а ако спя в дома ти - 200.
Добре, вземи си нещата.
Ще си взема нещата и ще спя при теб.
200 евро. - Добре.
Не се изненадвай. Това ми е работата.
Права си, извинявай.
Добре, 200 евро. - 200 евро.
Добре, до утре. В колко часа?
В колко искаш?
В 15 ч. - В 15 ч.
Ще се видим утре, благодаря. - Чао.
Чао.
Красавице, какво ще правим? Ще работиш ли?
Не, свърших за днес. - На слънце ли се печеш?
Да. - Добре, до скоро.
Извинявай, закъснях. - Не, не ми говори.
Ела тук. - Какво става?
Знаеш ли откога съм тук? - Разбрах. Извинявай.
Всички ме гледат, все едно... Остави ме на мира.
Сменила си прическата.
Косата ми не те засяга.
И очите ти са други. - Не е твоя работа. Благодаря.
Аз не се шегувам, това не е шега, винаги правиш така.
Не съм глупава.
Какво ще правиш? Тръгваме ли?
Аз съм човек като теб. Дръж се добре с мен.
Ядосана си, имаш право.
Дай ми парите.
Добре, тук има 100. - Защо 100?
Това е за нищо. Това е подарък.
Подарък ли?
Ако идваш с мен, тръгвай. Иначе си отивам.
Ще си отидеш? Не ме разсмивай.
Това родителите ти ли са? - Да.
Къде са? - Починаха.
Съжалявам.
Това ти ли си? - Да.
Носът ти е същият.
И постоянно расте.
Расте, да. Постоянно. - Да.
Добре.
Харесва ли ти гледката? - Да. Хубава е.
Извадих късмет с гледката. - Да.
Извадих късмет и с жилището.
Искаш ли нещо? Кафе?
Не искаш? Какво има? - Извинявай, побиха ме тръпки.
Добре съм, не се тревожи. Кафе?
Не искам кафе. - Не искаш кафе?
Не.
Добре ли си? - Да, добре съм.
Тръгваме ли? - Къде?
Да работим. - Да работим ли?
Да. - Ще ходим на работа?
Да. - Ние отиваме да работим.
Не. Искам да кажа, да влезем вътре.
Разбираш ли?
Да, отиваме да работим. Така знам какво да правя.
Не знаеш ли какво да правиш?
Ако работим, знам какво да правя.
Не го мисли. - Трябва да те попитам.
Не го мисли.
Колко струва една целувка?
Без целувки. - Защо?
Не ми харесва. - Не обичаш да се целуваш?
Целувам само гаджето си.
Целуваш само гаджето си? - Искаш ли да ми бъдеш гадже?
Не знам. - Трябва да разбереш.
Сега ли да го разбера? - Да.
Защо?
Ако искаш да си ми гадже, трябва да ми плащаш наема,
да ме водиш на шопинг, да ми даваш пари за прически...
И трябва първо да реша? - Трябва да решиш сега.
Но ако ти стана гадже, ще ме целунеш.
А ако не ме харесаш, какво ще правим?
Не разбирам, извинявай.
Сложно е. - Да, не разбирам.
Значи никога не се целуваш?
Как може да целувам хората по улицата?
Никога? - Да, защото не си мият зъбите.
Мислиш, че не си ги мия? - Не говоря за теб.
Мислиш, че не си мия зъбите. - Не...
Това е истината. Мислиш, че не си мия зъбите.
Не говоря за теб, а за другите на улицата.
Дай ми нещо.
Като бебе.
Полека, така. - Бавно.
Подсуши. По-романтично.
По-секси. Откъде идваш? Правиш го добре.
Секси момче. - Поне веднъж бъди романтичен.
Така? - Да.
Да съм секси така? - Да.
Добре, секси... - Да, секси си. Стига.
Секси момчето се парфюмира.
Чист съм. - Тръгваме.
Да тръгваме. - На работа.
На работа. Какво? Работа!
Спри... Да работим.
Ревнувам от гаджето ти. Това е гаджето ти.
Кой е гаджето ми? - Да...
Телефонът? - Да.
Може би си телефон. - Телефонът е близък на сърцето ми.
Постоянно.
Целият ми живот е тук. - Да.
Значи целуваш телефона си?
Стига! - Какво стига?
Така ставам стеснителна. - Стеснителна?
Да. - Ставаш стеснителна...
Да.
Красива си, когато си стеснителна.
Не знам.
Да направя ли паста? - Не, благодаря, трябва да тръгвам.
Паста "медзе манике" или "фузили"?
Какво?
"Медзе манике" или "фузили"? - Не съм гладна.
Това е специалитет. - Може би следващия път.
Тук съм от 2 часа, даде ми само 100 евро и ще тръгвам.
Може първо да хапнем нещо заедно.
Да, спокойно, следващия път.
Ще те закарам до вас.
Почакай, виж. Кафенето от вчера, където си купихме сандвичите.
Не е затворено.
Да се отбием ли? Добре.
Не може да влезете, има частно парти.
Не, Принцес... Ще надникнем за малко.
Честито, Масимо!
Съжалявам, това е частно парти...
Не, съжалявам. - Не, госпожо!
Празникът е мой, вземете си торта.
Извинете, ние сме...
Имам рожден ден, направете ми подарък.
Елате, да се забавляваме. Днес е рожденият ми ден.
Елате, заповядайте. Седнете. Направете място на тези приятели.
Направете място за тези приятели. Заповядайте, седнете тук.
Кой е на ред? - Те! Новодошлите.
Хайде. - Една песен! Всички пяха.
Само ще ядеш ли? - Изпей една песен.
Не, виж... - Как се казвате?
Наистина, не мога... - Как се казвате?
Корадо. - Хайде, ела да пееш.
Корадо, ела да пееш.
Направи ми подарък.
Тя е по-добра.
Пее ли хубаво? - Да, чувал съм я как пее.
Имаш прекрасен глас. - Как се казваш?
Принцес! - Ще ми подариш ли една песен?
Принцес, хайде!
Добре.
Защо се усмихваш?
Харесва ли ти пижамата? - Да.
Защото се усмихваш.
Пижамата е фантастична. - Ти нямаш ли?
Не, нямам. - Защото си стар.
Да, толкова съм стар, че нямам пижама.
Може ли да те попитам нещо? - Да.
Искам да знам... Ако станем гаджета...
Да...
В онова караоке ли ще прекарваме съботните вечери?
Не знам. Ти поиска да отидем там. Аз те последвах.
Да, исках да отида, но е много скучно.
Обичаш ли да пееш? - Да, но ти ме принуди да пея.
Да.
Ако искат да пея отново, трябва да ми платят.
Защо трябва да ти плащат? - Така.
Може да пееш и безплатно.
Не мисли, че всички трябва да ти плащат за всичко.
Защо да пея безплатно? Не мога да правя всичко гратис.
Защо? - Защото не искам да ме използват.
Какво имаш предвид? - Например сега.
Ти влезе в живота ми, прекарваме време заедно,
ходихме в кафенето, на караоке,
шофирахме заедно, правихме всичко заедно.
Ти искаш и да спим заедно.
После може да си тръгнеш. Ще си тръгнеш.
Разбираш ли? Поне ще си ми платил.
Ако не ми платиш, само си ме използвал.
Влизаш в живота ми, не ми плащаш и си отиваш.
Значи само ме използваш.
Не мога да правя всичко безплатно.
Искам да гледам някой филм. - Добре, да гледаме филм.
Какво ще гледаш?
Анимационно филмче. - Анимация!
Защо гледаш анимация?
Така научавам италиански.
Значи учиш.
Да, защото повтарят нещата по два пъти.
Да. И какво казват?
Казват: "Да се чакаме тук".
Как е на италиански?
"Да се чукаме"...
Не, почакай, забравих. Не се смей.
"Да се чакиме. Да се чакиме тук." - "Да се чакаме."
Нали това казах? - Да.
"Да се чакаме тук."
- Може да оставиш гаджето си.
Защо? - Моят приятел.
Не...
На кого е?
Това е маймунка. - На Вера ли е?
Да.
Харесва ми, ще ми го подариш ли? - Твое е.
Не! - Не?
Много е рано за това.
За пръв път идвам в дома ти, спя тук.
Защо не останеш няколко дни с мен? - Какво имаш предвид?
Да останеш тук с мен.
Защо? Искаш да ме затвориш тук ли?
Не искам да те затварям. - Напротив.
Не! Искам да се грижа за теб.
Да се грижиш за мен? - Да.
Защо? - Не знам.
Добре.
Благодаря.
Принцес...
Принцес!
Леглото е мокро. - Какво искаш да кажеш?
Не знам.
Има пиш. - Какво значи "леглото е мокро"?
Спокойно, ще сменя това и заспиваме.
Какво ще смениш? - Не знам.
Да, пиш... Ще сменим чаршафите.
Какво искаш да кажеш? - Спокойно. Не се тревожи.
Какво? - Да, пиш е. Ще сменим...
Трябва да сменим чаршафите. Да ги махнем.
Пиш ли? Как? - Тези тук.
Как? - Трябва да ги махнем.
Да, трябва да ги махнем. - Не!
Не. Защо?
Принцес, не се тревожи. - Какво означава...
Принцес! - Не!
Какво правиш? - Почакай...
Какво правиш? - Ела с мен.
Какво? - Как... Не.
Какво? - Затвори очи.
Нищо не виждам. - Почакай, затвори. Ела.
Какво да правя? - Ела!
Да вървя ли? Какво да правя?
Дай да видя. - Направо ли да вървя?
Да, направо. Спокойно.
Колко време мина! Липсвах ли ти? - Да, много!
И ти - на мен.
Колко хубаво! - Изненада!
Направила си къщичката... - Харесва ли ти?
Да, къщичката... Направих я за нас двамата.
Семейството ти няма да те заключва вече.
Ще останем тук и ще се грижа за теб.
Ела.
Защо стоиш тук и не...
Няма ли да отидем там? На обичайното място.
Да, сега работя тук. Там не, защото...
Много години работих на крак по цял ден.
Сега ме боли гърбът.
Вече не мога да стоя права. - Боли те гърбът?
Не издържах повече и направих тази къща - за да работя легнала.
Да седнем... Да легнем ли тук? - Да.
Готова ли си? - Леко.
По-леко, това не е борба.
Спокойно.
Ела тук. - Какво...
Ще ми счупиш гърба.
Добре ли си? - Да, ще свършваш ли вече?
Чешеш ли се? Да нямаш краста?
Свърши ли? Боже мой! Стига!
Какво правиш? - Край!
Какво правиш...
Не ме блъскай. - Върни се на мястото си.
Какво правиш?
Поне ми върни проклетите пари.
Край, това беше. Не ми пипай джоба.
Измами ли ме? - Махай се!
Ще ми върнеш ли парите? Давам ти 2 сек. Дай ми ги.
Не ме пипай! Не пипай!
Не мърдай. Дай ми проклетите пари.
Не ме пипай! - Стой мирно.
Дай ми проклетите пари и върви на майната си!
Превод СТАНИСЛАВА КЛИСАРСКА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО