Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dumnezeule Atotputernic şi Atotştiutor al strămoşilor mei.
Îţi binecuvântez numele şi Îţi mulţumesc în această dimineaţă.
Mulţumesc pentru călăuzire şi ocrotire.
Ştii de ce am venit aici în dimineaţa asta.
Am venit cu mâna goală, dar o voi umple prin voia Ta.
Binecuvântează-mă cu clienţi şi dăruieşte bani sufletului meu.
Trimite-mi clienţi buni.
Cei răi nici să nu mă vadă.
Nu sunt nici prima, nici ultima în această situaţie.
Doamne, dă-mi bani pentru viaţa şi pentru sufletul meu.
În numele lui Iisus, mă rog la Tine, amin!
- Îţi place să dansezi? - Bună!
Ce frumuseţe!
Cum te cheamă?
- Pamela. Pe tine? - Nicola.
- Şi pe tine? - Valerio, salut!
- Cât costă? - 20 de euro.
Altceva nu faci? Plătesc în plus pentru anal.
- Anal? - Da.
Nigerienele nu fac anal.
- Pentru toţi trei? - Da.
- 50 de euro. - 50?
- 50 de căciulă. - Mai scuteşte-mă!
- Toţi trei? -Da, dar arată-mi marfa.
- Ia loc aici. - Stai puţin.
Întâi, arată-mi ce ai. Mă uit... cum se zice?
Întoarce-te să te văd!
- N-am văzut. - Ghinion!
- Deschide portiera. - El n-a văzut.
Arată-i şi lui.
De ce?
Pamela!
Uşor!
Nu mai ţipaţi, o speriaţi!
- Haide. - Eşti o bunăciune!
- Pot să pun mâna? - De ce?
150 de euro e mult pentru un muncitor.
- Dă-mi banii. - Sunt constructor!
- Plăteşte. - Vreau să ating mai întâi.
Întâi banii.
Înainte să cumpăr o canapea, mă aşez pe ea.
Plăteşte.
Dă-i banii şi îţi face şi o piruetă.
- Dă-mi banii! - S-o plătească şefu'.
E ultima dată.
- Lasă-mă să pun mâna. - Dă-mi!
- Atingi, apoi o facem. - Sigur.
- Toţi trei. - Eşti bună!
- O facem sau nu? - Stai să pun mâna.
Vino mai aproape.
Nu ajung.
- Doamne fereşte! - E moale?
- Să mergem! - Bine.
- Ia pastila. - Unde te duci?
Hai, facem cu rândul.
Întoarce-te singur altă dată.
Facem cu rândul.
Nu pune mâna!
- Bunăciune! - Ajunge!
Vin imediat.
- Cumpăr ţigări şi mă întorc. - Haide!
- Vin imediat! - Trebuie să ia ţigări.
De data asta, spun pas.
Promit că ne întoarcem.
- Eşti bună! - Nu atinge pe gratis!
Duceţi-vă dracu'!
Ce s-a întâmplat?
Trei tipi şi-au bătut joc de mine.
- Te-au bătut? - Nu, dar mi-au pus mâna pe fund.
Doamne! Ce animal e ăsta?
Nu ştiu, arată a câine de pădure.
- Ia-l de jos. - Ajută-mă.
Dă-l din drum.
Ţine asta.
- Apucă de aici. - Nu, apuc de dincolo.
- Ce animal mare! - E foarte mare.
Îl ţin eu. Tu găseşte un loc.
Fii blândă, o să plângă.
Toarnă ca lumea!
- Spală-l ca pe un copil. - Ca pe al tău.
- Nu, al tău. - Ba al tău!
Princess, găteşti foarte bine.
Mâncarea ei e la fel de dulce ca păsărica!
Şi ale noastre sunt dulci, crede-mă pe cuvânt!
A mea a fost mereu cea mai dulce.
Te crezi soţia mea?
Nu îndrăzni!
Mi-a băgat ţâţele în faţă!
Ce vreme nenorocită!
Încă plouă. Nu pot munci pe vremea asta.
Madam...
Te machezi? De ce? Unde te duci?
Dacă stă ploaia...
Unde te duci?
Să muncesc.
- Pe ploaie? - Se va opri şi e rost de bani.
Ce vrei?
- Eşti prea machiată. - Mie îmi place.
Ieşi aşa pe străzi...
Nu sparge oglinda! Ce-i cu tine?
Du-te în casă!
Du-te în casă, toanto!
Eşti geloasă.
Uşor, Princess.
- Ce? - Uşor, mă doare!
Ce ai aici, un semn?
Ce?
Ţi-am zis că mă doare! Mai uşor!
Eşti nebună? Nu da în mine!
- Fii blândă! - Pe dracu'!
- Îţi fac o favoare! - Halal favoare!
Eu te ajut şi tu mă baţi?
- Nu te omor! - Ba da.
- Mai vrei clienţi sau nu? - Taci.
Nu te speli niciodată pe faţă.
- Fac bani oricum. - Eu te ajut să faci bani.
- Taci. - Faţa ta e praf.
- E praf? - Dă-te!
Tu iei doar clienţii rămaşi de la mine!
O prinţesă ca mine?
- Ce prinţesă? - Uite-o aici!
- Vrei peruca mea? - Pentru ce?
Ca lumea să creadă că eşti Success.
Atunci ia-o şi tu pe a mea, ca să creadă că eşti Princess.
- Proasto! - Toanto!
- Mai vedem noi! - Hai să vedem!
- Ai coşuri pe faţă! - Ba tu!
- O faci gratis. - Ba tu!
Vino încoace.
Ce faci?
Bună! Bine. Dar tu?
Unde te duci?
Mă plimbam singur.
Tu?
Hai să ne-o tragem.
- Vii cu mine? - Aşa, pur şi simplu?
Haide!
Nu ştiu... Cum te cheamă?
Isabella.
Frumos nume! Câţi ani ai?
- 19. - Măcar eşti majoră.
De unde eşti? Din Mali? Din Senegal?
Nigeria.
- Da. - Am fost pe aproape.
Hai să mergem!
Bine, haide.
Arată-mi drumul.
- E departe? - Nu, chiar aici.
Mă ţii ca pe un boşorog?
Acum mă simt ca un copil.
Bună, Success!
Soro, am găsit un fraier. Cred că nici nu i se scoală.
Ce plictiseală!
- Unde, aici? - Da.
Aici? Nu...
- Aici. - Nu aşa.
Scuze, am greşit.
Nu aici.
Noi lucrăm aici ca maimuţele.
Mâncăm banane, ne-o tragem şi coborâm.
Vino cu mine.
- Eşti haioasă. - Bine, dă-mi banii.
- Bani? - Da.
- Cât? - 30 pentru oral şi normal.
Nu 30!
Nu-ţi pot da mai mult de 20.
- 20 sau nimic. - Dă-mi-i.
- E bine 20? - Da.
Stai...
Ai... vreo boală?
Crezi că am boli?
- Cu atâţia clienţi... - Nu am nimic. Dar tu?
- Nici eu. - Eu, nici atât.
Dar ai mulţi clienţi.
Da, ştiu, dar nu am nicio boală.
Pot să verific ceva?
Arată-mi dacă ai vreo rană în gură.
- În gură? - Da, deschide!
Gura mare!
Dumnezeule!
Crezi că sunt un vampir pentru scule?
Acum, arată-mi şi sub limbă.
Toată gura.
Ştiu că e ciudat, ca la dentist...
- Gata. - S-a terminat consultul?
Da. Mă simt mai bine acum.
Dă-mi banii.
- Bine. - În regulă.
- O faci aici, în picioare? - Da.
- Desfă-te. - Şi tu?
Prezervativ...
- O faci tu sau eu? - Tu.
- Te întorci? - Da.
Mi-l pun eu.
Stai aşa...
- Gata? - Da.
În regulă?
Da.
Îţi place?
Vreau să aud cât de mult îţi place.
Te doare sau e în regulă?
Ce faci, scumpo?
- Bine. Tu? - Bine.
- Vrei să-ţi fac ceva? - Nu.
- De ce? - Caut ciuperci.
Ce sunt alea?
- Ciupercile sunt... - Stai.
Ce sunt alea?
Astea.
Nu ştiu "ciuperci". Ştiu doar "Amore andiamo".
Îţi plac cu paste?
- Nu îmi plac. - Îmi trebuie ciuperci pentru paste.
- Ai văzut aşa ceva pe aici? - Nu.
Fiindcă sunt multe ciuperci în...
Nu ştiu. Ştiu doar "bani".
Da, dar...
Uită-le!
- Astea? - Da.
Stai...
- Poftim. - Bine.
Astea sunt foarte bune.
Sunt uriaşe!
Cu ciupercile astea, uite...
Dacă tai partea asta de aici, exact aici...
şi le sotezi cu usturoi şi ardei iute, sunt delicioase.
- Nu ştiu. - Mi-ai purtat noroc!
- Ştiu doar bani. - Cu hrean?
Asta, cu hrean?
Ştiu doar bani.
Am înţeles greşit! Credeam că spui "hrean".
Acum că le-ai găsit, hai să mergem!
E rândul meu.
Uite...
- Hai să mergem! - Nu am bani la mine.
Poftim?
Nu minţi, ştiu că ai bani.
Ai ieşit fără bani?
Stai.
Nu fac nimic.
- Ce faci? - Stai.
Nu râde, doar ating.
Verific...
De ce?
- Nu mai am buzunare. - N-ai bani?
Îmi pare rău.
- Nu te enerva. - Bine.
Ia asta.
- Nu-mi place. - N-o vrei?
Eu doar mi-o trag. Ce e asta?
E ca o floare.
Bine, la revedere.
- Mersi. - Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Hai, pa! Mă ţii de la treabă.
Pa, frumosule!
La mulţi ani!
Ce chin! M-am săturat de codiţele astea.
Joy, pari tristă. Ce s-a întâmplat?
Cine ţi-a frânt inima?
Ţi se pare ţie că am o inimă?
Oamenii care se prefac că nu au inimă
sunt cei care suferă cel mai mult.
Nu sufăr niciodată din dragoste.
Sufăr doar din cauza banilor!
Ce bani?
Banii pe care i-am trimis la sora mea nu au ajuns la ea.
Omul zice că i-a trimis, dar sora mea nu i-a primit.
De ce crezi ce spune ea?
Nu ştii că africanii fură bani?
Sora mea n-a furat banii.
Pun pariu pe ce vrei tu.
- Eşti sigură? - Da.
De ce te prefaci că familia ta e mai bună decât altele?
- Nicio familie nu e perfectă. - Perfectă pe dracu'!
Nici eu n-am încredere în rudele mele...
Problema la nigerieni e că, dacă vii în Europa,
deşi eşti cea mai mică, devii cea mai mare,
iar cel mai mare din Africa devine mezinul.
Şi dacă nu am bani să trimit familiei,
sună şi spun că mor de foame şi mă imploră să le trimit bani,
apoi dispar şi mă mai sună peste o lună.
Dar când eram în Nigeria, aveam mâncare destulă.
Nu am anunţat când am plecat din Nigeria,
fiindcă nu m-ar fi lăsat să plec de drag.
Când au aflat că sunt în Italia,
au început să ceară bani cu nemiluita.
Dar trebuia să plătesc datoria pentru matroană.
Cum s-o plătesc şi pe ea, şi să trimit bani familiei?
Nu le-am trimis niciun sfanţ şi de-asta nu m-au mai sunat.
Dacă nu mă sună, nu-i sun nici eu pe ei.
- Ai terminat? - Stai potolită.
Princess, binecuvântată fie generaţia, familia şi integritatea ta!
Cum a spus Domnul, fie ca Raiul să ne întărească!
Ce I-am cerut, asta va face!
Până în vecii vecilor, în numele lui Iisus Hristos!
Toată lumea, spuneţi tare amin!
Îi vom mulţumi Domnului printr-o jertfă.
Mulţi din generaţia ei nu mai sunt.
Dacă vă bucuraţi că Dumnezeu a ţinut-o printre cei vii,
veniţi şi faceţi o donaţie în semn de mulţumire...
în timp ce cântă coriştii.
Ăsta e stilul nostru adevărat.
- Ai grijă să nu cazi! - Sunt un peşte mare, ştiu să înot.
- Eşti peşte? - Da!
Nu ştiam că eşti peşte. Dă-te jos!
Azi e ziua ta şi încă n-am mâncat.
Uite ce porumbei!
Salut!
E ziua ei!
- Iubitul meu! - Nu, e al meu.
Fetele albe sunt aşa de geloase!
Azi e ziua mea.
Princess!
Cine e asta? Ai ţâţe?
E bărbat, nu are ţâţe.
Eşti femeie?
Bărbat?
A spus "bărbat".
- O face să dispară. - Nu-mi pune mâna pe ţâţe!
Ajunge!
Sper să nu dispărem.
Vreau să-ţi văd faţa!
Gata?
Azi e ziua mea.
Acum te plătesc, bine?
Îţi dau bani şi tu te duci acasă.
Zece euro?
E mult!
Soro, vine un boşorog.
Dacă i-o trag, moare.
Tâmpito!
20 de euro oral şi normal, apoi 500 pentru înmormântare.
Stai aşa...
Mă enervezi! Du-te acasă!
Ţine telefonul deschis.
Să nu-l închizi ca data trecută. M-ai speriat de moarte!
Pa!
- Acasă te încui în cameră! - Bine...
Nu te mai las să vii aici.
La revedere!
- Ai văzut? - Da.
Aduci copii pe lume şi uite cum se poartă cu tine.
Ce s-a întâmplat?
Am zis... copiii...
- Vezi ce pacoste e? - El?
Gata, ajunge.
- Îmi place mult de tine. - Mersi.
Îmi place mult de tine.
Dar el e o pacoste.
Hai să ne oprim aici.
Am obosit să tot merg.
Ne oprim aici.
Fă-mi un oral.
- Oral? - Da.
20 de euro, dar e ziua mea.
30 de euro.
- Nu. - Dar e ziua mea!
Îţi dau zece euro, care fac cât 20 000 de lire.
20 000 de lire e mult.
Zece euro?
Zece?
- Şi apoi... - Bine.
Apoi putem să bem ceva.
Bine?
Ia o duşcă.
- Vrei? - Nu, mersi.
- Haide! - Nu.
Nu îţi face bine.
Eşti bătrân.
Opreşte! Vino aici!
Stai!
Opreşte!
Stai!
Salut! Hai să mergem!
Unde vrei să mergi?
- Vrei să facem dragoste? - Da.
- Nu, stai! - M-am oprit.
- Vrei să facem dragoste în pădure? - Nu, în maşină.
- Frumoasă maşină! - Îţi place?
Nu!
Scumpo, nu! Lasă-mă pe mine.
- Hai în maşină. - Îţi plac maşinile frumoase?
- În maşină, ai înţeles? - Sigur.
Voiam să-i deschid uşa acestei frumuseţi!
Îţi place aici, scumpo?
Ce vrei să facem?
Totul.
- Totul? - Da.
Sunt un tip răsfăţat.
Vrei să te măriţi cu mine?
- Vrei să te măriţi cu mine? - Da.
Eşti sigură?
Da?
Bine, mă însor cu tine şi îţi schimb viaţa.
Faci copii cu mine?
Vrei şi copii?
- Câţi vrei? - Cinci.
Ce femeie! Cum te cheamă?
Giulia...
Cât mă costă, Giulia?
Vrei să lucrezi aici sau la hotel?
Să lucrez? Eu nu lucrez.
Sunt bogat, nu muncesc.
Vrei să lucrezi aici sau la hotel?
Ce hotel? Lasă-l naibii de hotel.
Niciun hotel. Îţi schimb viaţa. Eşti prea frumoasă să stai pe străzi.
- Vrei copii? - Da.
Atunci nu mergem la hotel. Copiii trebuie duşi în vacanţă.
Hai, spune cât.
Pentru fără?
- Fără... - Fără?
Da.
- Cât mă costă fără? - 100 de euro.
- O sută? - Da.
Pentru 100 de euro, o faci cu toată lumea fără.
Nu, doar cu tine.
- Doar cu mine? - Da.
- Nu, cu toată lumea. - Nu.
De ce doar cu mine?
Fiindcă eşti chipeş.
Ce faci, Giulia?
- Îmi fac o poză. - Nu cu mine.
Nu, doar eu şi maşina.
Maşina şi cu mine, fără tine.
Stai, prietena mea!
- Prietena ta? - Da, Success. Stai!
Dumnezeu m-a binecuvântat pe mine şi a uitat de tine.
Du-te naibii!
Pot să mă ridic, te rog?
Jos.
Jos? Sus!
Sus?
Sigur, iubito.
Poţi să faci orice vrei.
Descalţă-te.
- Nu, - Descalţă-te!
- Nu. - Da.
Aici te simţi ca acasă.
Te descalţi şi te faci comodă.
Uită-te la mine!
Ce frumoasă eşti!
Giulia, stai jos.
Vrei să vezi cât de repede merge maşina?
Stai jos, scumpo.
Ţine-te bine.
- Îmi place! - O să decolăm.
O să mergem departe, Giulia.
Ţine-te bine.
- Bună! - Salut!
- Ce faceţi? - Bine.
- Îmi place părul tău albastru. - Mersi.
Vă pot ajuta cu ceva?
Daţi-ne bani.
Daţi-ne o mie de euro.
Nu, dar vă pot da astea.
Nu fugiţi!
Nici cu acte nu poţi lucra.
Prietena mea s-a rugat ani buni: "Doamne, dă-mi actele!"
Le-a primit şi de trei ani îşi tot caută de lucru.
- Ştiu. - De trei ani tot caută.
Cu acte sau fără acte, tot nu te angajează nicăieri.
Oricum ar fi, tot n-ai de lucru. Mi s-a luat de ţara asta.
Cea mai nasoală chestie pe care am auzit-o
e că, dacă faci trotuarul cinci ani, nu mai poţi face copii.
Eu vreau copii, vreau o familie.
Mai am puţin.
Fac trotuarul de mai bine de trei ani.
Nu mai rezist, am obosit.
Eu n-am obosit şi nu mă plâng niciodată,
fiindcă nu-mi folosesc corpul adevărat când lucrez.
Poftim?
Nu-mi folosesc păsărica adevărată.
Înainte să vin în Italia,
matroana mea m-a pus să jur ceva.
Când am jurat că o să-i dau banii înapoi,
fiindcă aveam datorii foarte mari,
a întrebat dacă vreau să lucrez cu corpul meu.
Am zis: "Cum adică?"
A zis că schimb corpul meu cu alt corp.
Stai...
Să folosesc corpul altei femei când lucrez,
ca să simtă ea durerea în locul meu.
Am fost de acord şi am făcut-o.
N-am mai văzut-o niciodată pe femeia aia.
Nu ştiu cum au făcut,
dar a funcţionat.
De atunci, nu mai simt nicio durere când lucrez.
Dar femeia din Nigeria, da. Ea sângerează...
- Cum se poate? - Ea miroase...
Mi-am dat seama că a funcţionat,
fiindcă ea era praf şi eu eram bine mersi.
Când lucrezi cu clienţii, corpul tău simte ceva,
dar eu nu simt nimic.
De-asta nu mă plâng niciodată.
Fir-ar...
Dacă moare femeia aia?
Doctorul matroanei mi-a zis că n-o să se întâmple
până nu-mi recuperez corpul şi i-l dau ei înapoi pe ăsta.
Şi dacă îţi trag una, cine simte?
Încetează!
Nu mă refer la tot corpul.
Dacă îmi loveşti păsărica, ea e cea care simte.
Ţine câinele, te rog!
- Nu-i poţi da drumul aşa! - Îmi cer scuze.
Nu îmi plac câinii.
- Preferi pisicile? - Nu-mi plac animalele.
- Nu-ţi plac animalele? - Nu!
Mie nu-mi plac oamenii.
Cum adică?
Eşti un duh?
Nu-ţi aminteşti de mine? Căutam ciuperci.
- Aşa e. Azi ai un câine. - Da.
- Ţi-ai schimbat părul. - Da.
Îţi stă bine.
De ce nu-ţi plac oamenii? Eşti un duh?
- Poftim? - Eşti un duh?
Nu ştiu.
- Nu ştii? - Nu.
Ce faci?
Trebuie să verific.
Ce?
Dacă eşti duh.
Aşa verifici dacă sunt duh?
- Da. - Ce e ăla duh?
- Nu ştii? - Nu.
Strămoşii.
Arăt a strămoş?
- Poate... - Fiindcă sunt mai mare.
Nu eşti bătrân.
- Unde te duci? - Mă plimb cu Vera.
Mincinosule! Pe mine mă cauţi.
- Hai să mergem! - Nu! Unde?
Haide! Ţine-o!
O ţin eu.
Mergi!
Ce frumos e!
- Ce? - E un loc superb!
- Asta e superb? Aiurea! - Da.
E mai bine să lucrezi...
- Ţine-o! - Şezi!
E mai bine să lucrezi pe străzi decât în oraş.
Da, dar fetele albe lucrează în oraş şi cele de culoare, în pădure.
Lucrezi pentru tine sau trebuie să-i dai banii cuiva?
Pentru mine. Vorbeşti prea mult.
Pui prea multe întrebări. Leagă câinele.
Unde pot s-o leg?
Mă întrebi unde poţi să-ţi legi câinele?
- Da. - Leagă-l aici.
Te rog, prietene, leagă-ţi câinele!
Cu atâţia copaci în jur, mă întrebi pe mine...
Vera, ascultă...
Mă duc să stau de vorbă cu prietena asta.
Să fii cuminte, bine?
Uite, e geloasă.
- Da, e geloasă. - Cum adică?
De ce, eşti câine?
Nu sunt câine.
Atunci, de ce vorbeşti cu câinele?
E căţeluşa mea.
Te culci cu câinele?
Uneori, da.
Când mă trezesc, vine în pat şi dormim împreună.
Ca soţ şi soţie?
- Te culci cu ea? - Da.
- Ţi-o tragi cu căţeaua? - Nu!
Vino!
Las-o pe Vera.
- Trebuie să plec, scuze. - De ce?
Las-o, e doar un animal.
Nu. Îmi cunosc câinele...
Nu e frumos!
- Vin altă dată fără Vera. - Nu!
Întâi ciupercile, acum câinele. E urât ce faci.
- Ce e locul ăsta? - Ce?
- Locul ăsta? - Ce-i cu el?
- E o căsuţă. - O căsuţă?
Nu-ţi bate capul, sunt gunoaie.
Hai să mergem.
Trebuie să-mi dai nişte bani.
- Nu... - Pentru timpul petrecut cu mine.
Scuze, vin altă dată fără Vera, bine?
Dar stai!
Încetează!
Poate că tu eşti un duh.
Nu! Sunt om.
Tu eşti duhul căruia nu-i plac oamenii.
- Cum te cheamă? - Corrado.
- Bine, Corado... - Corrado, cu doi de R.
Corado, Corrado, e totuna.
- Dar pe tine cum te cheamă? - Princess.
- Pa, Princess. - Pa!
Haide, Vera!
- Salut! - Bună!
- E grevă la tren? - Nu.
- Trenul nu merge. - E stricat.
Toată Italia e stricată. În Italia nu merge nimic.
Nimic!
- Sunteţi frumoase! - Mersi.
- Pot să vă ajut? - Da.
- Pot? - Da.
- Cum? - Să ne duci cu maşina.
- Cu maşina? - Da.
- Îmi place maşina ta. - Mersi.
E mare şi frumoasă.
Îmi place tot ce văd!
Ce vrea?
Facem un schimb. Voi mă plătiţi...
- Să te plătim? - Nu cu bani.
Nu cu bani.
Calmaţi-vă.
Eu vă duc cu maşina şi voi îmi daţi mie...
- Cum o să te plătim? - Ce e asta?
Nu înţeleg engleză.
Ce e asta?
- Hâţa-hâţa... - Aşa!
- Hâţa-hâţa. - Bine.
- E bine? - Îmi place hâţa-hâţa.
Unde vreţi să mergem?
- Astia. - Austria?
- Ce? - Ostia!
- Scuz-o pe prietena mea. -Austria...
Mă şi gândeam că Austria e departe!
Şi Ostia e cam departe.
Ăsta e taxiul meu. Cu asta mă ocup.
N-am prea avut clienţi...
Vă duc cu maşina şi voi îmi daţi cireşica...
- Cireşe? - Nu avem cireşe!
Nu avem grădină!
Păsărica!
- Voi fi eu grădinarul tău. - Grădinar?
- Bine! - Da!
- Aţi înţeles? - Da, hai să mergem!
- Câţi ani ai? - Sunt mai mare.
Patruzeci... şi opt.
Prea bătrân.
- Eşti bătrân. - Nu!
Bătrân eşti la 80. Sunt mai mare, dar nu boşorog!
- Voi câţi ani aveţi? - Eu am 22.
- Tu? - 20.
- Ea? - 18.
E doar un copil...
Sunt cam mare pentru voi, dar...
Bărbaţii mai în vârstă sunt buni, nu?
Acum o să ne distrăm. E o zi bună!
Aşa e! Mersi.
- Mulţumim, amice! - Mersi!
Mulţumesc pentru companie.
Noi îţi mulţumim!
Unde facem hâţa-hâţa?
Unde? Da, acolo.
- Acolo? - Da.
- Toţi împreună? - Nu!
De ce toate trei?
Câte scule ai? Trei?
Vrei să ţi-o pui cu trei fete? Ai trei scule?
- Linişte! - Ai trei scule?
Da, ai trei scule?
Nu, numai una.
Atunci, ia o fată.
Alege una.
Bine, numai una. Calmaţi-vă. Încercam să vorbesc...
- Tu să te calmezi! - Sunt foarte calm.
- Şi eu! - Nu pari calmă deloc.
Nu strica momentul ăsta frumos.
- Te aleg pe tine. - Pe mine?
Îmi place de tine.
Bine. 30 de euro, oral şi normal.
- Cine plăteşte cursa? - A fost gratis.
Nu!
Am vorbit cu voi
şi aţi spus "bine".
- Da, "bine" să ne duci cu maşina. - Ce mama naibii?
Hai, 30 de euro, oral şi normal.
Cursa face 40 de euro.
Cât costă benzina?
Am dat 100 000 de euro pe autorizaţie.
- E meseria mea. - Benzina face doar doi euro.
Benzina face doar doi euro.
Italienii fură de la africani.
- Da, toţi italienii. - Cum îndrăzneşti!
- Nu ieşi! - Ies!
Dă-mi drumul!
Nu-ţi fac rău. Vreau doar să vorbim.
- Calmează-te. - Dă-mi drumul!
Am zis să te calmezi!
Dă-i drumul!
Ce te-a apucat?
- Eşti nebun? - Gata!
Plătiţi cursa!
Vrei să ţi-o tragi gratis cu nigeriene!
Du-te dracu'!
Italieni împuţiţi!
- Cum merge? - Iubire!
- Pare că ai făcut bani. - Ce?
Pare că ai făcut bani, eu n-am câştigat nimic.
Hai acasă să ne culcăm.
- Cum a fost la muncă? - Ţi-am zis, n-am avut clienţi.
Nu lucrez pe ploaie. Azi e prea frig.
Fetelor!
Calmează-te!
Uite, am bani!
Scuze, m-am pierdut cu firea de dimineaţă.
Ce mai vrei?
- Iar ai venit să te cerţi? - A fost o neînţelegere.
Ce mai vrei?
Nu înţeleg.
Eşti un bou!
Nu vrem nimic de la tine.
Bani, vă plătesc!
Ignoră-l.
Nu eşti un om bun, eşti un dobitoc.
Nu vrem nimic.
Te vreau pe tine.
- Pe ea? - Nu, pe tine.
Hai să mergem!
De dimineaţă mă voiai pe mine. Acum o vrei pe ea.
- Eram nervos. - Eşti dus cu capul!
Eşti un nenorocit de italian!
Eşti frumoasă.
Acum te-ai calmat?
Sunt bine.
Eşti cuminte?
Sunt cuminte şi plătesc.
Sigur?
Da, jur pe mama.
- Aşteaptă, vin imediat. - Nu-ţi pierde timpul cu el.
E un dobitoc.
Ai fost un dobitoc!
De dimineaţă ai zis că nu ai bani...
- Acum vrei să plăteşti? De ce? - Eram confuz.
Stai! Nu vezi că s-a calmat?
Mă duc eu, a zis că mă plăteşte.
Cui îi pasă?
Stai puţin, vin imediat.
Aşteaptă-mă aici.
Success! Te rog, aşteaptă cinci minute.
- Treaba ta! - Te rog!
În sfârşit, pace şi linişte.
Sunt Giovanni, încântat de cunoştinţă.
Tu?
Cum te cheamă?
Nu ştiu.
Nu-mi spui?
Mi-am uitat numele.
Bine... Unde mergem?
Stai, ia-o pe prietena mea!
- Stai! - Nu, e geloasă.
Success! Aşteaptă-mă!
Ce înseamnă "geloasă"? Nu mai spune asta!
- Unde mergem? - Mergi, îţi arăt eu.
Aici.
Aici!
- De ce nu? - De-aia.
Ia-l.
Nu. Tu dezbracă-te.
Dezbracă-te afară şi eu mă uit.
Eşti nebun? Cum adică?
Nu înţeleg.
Să mă dezbrac? Nu.
- Nu pricep. - Nu mă dezbrac.
Atunci hai, las-o baltă.
Stai!
Dacă vrei, mă dezbrac până aici, nu şi sus.
Îmi scot pantalonii.
Nu te dezbraci de tot?
- Nu de tot. - Atunci, nu.
- O iau pe prietena ta. - Stai!
- Stai, pe dracu'!
Nu tu eşti şefa aici. Eu te plătesc pe tine.
- Înţeleg, tu plăteşti. - Eu decid!
Vreau să mă simt bine.
Hai, dezbracă-te!
Arată-mi.
Te rog.
Scumpo, întoarce-te aşa.
- Uită-te spre mine. - Nu, ajunge aşa.
Mi-e frig, te rog!
Du-te dracu'!
Nu, stai!
Hainele mele!
- Cară-te! - Du-te naibii!
Dă-mi hainele, te rog!
Success? Eşti departe?
Dacă eşti aproape, vino şi ajută-mă.
Te rog.
N-o să-ţi vină să crezi ce mi-a făcut.
Sunt goală. S-a cărat şi hainele mele erau în maşină.
Te rog, vino şi ajută-mă. Sunt goală şi mi-e frig.
Nu glumesc.
Te rog!
Acum mă crezi că eram goală în pădure? Îţi vine să crezi?
Ţi-arăt eu ţie!
O să vezi şi tu cum e!
Taci! Nu vorbi cu mine!
Vă arăt eu vouă!
- Staţi să vedeţi! - Poftim? Cine te-a supărat?
Vin!
Stai!
Salut!
- Bună! - Salut!
Vino cu mine!
Ai grijă! Cum te cheamă?
- Success e bolnavă. - Da?
Nu poate lucra.
- Data trecută arăta bine. - Sunt liberă.
- Şi tu arăţi bine. - Haide!
- Azi e gratis. - Gratis?
- Da. - De ce?
- Fiindcă ea nu lucrează. - Ce ciudat!
- Ce cauţi cu clientul meu? - Nu mă atinge!
Hai să mergem. Am vrut doar s-o cunosc.
Ce te-a apucat? Nu pricep.
Vrei banii lui?
M-ai lăsat singură în pădure!
- Ai grijă! - M-ai lăsat în pădure!
- De proastă ce-ai fost! - Tu eşti proastă!
Acum vrei bani de la clienţii mei?
De la el, da, fiindcă îl ştiu bine.
Dar banii taximetristului?
Ţi-am zis să pleci. Eşti naivă!
Dai vina pe mine că sunt naivă...
Acum din prostia ta pierdem clientul!
- M-ai făcut să pierd clientul! - E vina ta.
- Ia mâna! - Dă-te!
După tot ce am făcut pentru tine!
Te bat, jur!
Te omor! Nu te mai suport!
Prietenă proastă! Cară-te!
Aşa te porţi?
Cară-te!
Asta eşti? Bine, plec.
- Am plecat. - Banii o să te omoare.
- Şi pe tine. - Atâta scandal pentru bani!
Du-te dracu'!
Du-te să plângi după bani!
- Bună! - Salut!
Princess!
Corado!
Corrado!
Ce faci? Ai bani?
- Da. - Doamne ajută!
- Am asta. Hai să mergem! - Nu...
Am o întâlnire, am ceva de făcut la Ostia.
Ce întâlnire? Nu! Azi ai bani.
- Mereu intervine ceva. - Stai aici, mă întorc.
Nu te cred. Azi ai bani la tine.
- Mă întorc altă dată. - Nu. Vin cu tine.
Eşti un mincinos. Mereu ai probleme.
Acum ai bani, dar trebuie să ajungi undeva...
Urcă!
- De ce? - Se sperie de noi.
De tine, nu de mine. De ce se sperie de noi?
De ce hrăneşti porumbei şi nu oameni?
Le dai mâncare bună. De ce? O iroseşti.
Oamenii mor de foame, nu au ce mânca,
iar tu iroseşti mâncare... de ce?
Adu-ţi aminte, ţi-am spus că prefer animalele.
Nu-mi plac oamenii.
Mi-ai spus,
dar nu înţeleg de ce unui om nu îi plac alţi oameni.
- Poţi să-mi explici, te rog? - Da.
Fiindcă oamenii...
sunt o mare greşeală.
Cum?
Fiindcă Dumnezeu...
Dumnezeu a creat
florile, mările, cerul, animalele şi totul era perfect.
Apoi, a creat oamenii
şi a făcut o mare greşeală.
- Dumnezeu nu greşeşte. - Totul era perfect.
Nu poţi spune că Dumnezeu greşeşte dacă trăieşti acum.
A făcut o singură greşeală.
Şi El poate greşi.
Stai, aşteaptă.
Dumnezeu nu greşeşte. Nu te îndoi de El!
Dacă Dumnezeu făcea greşeli, azi nu mai erai în viaţă.
Mulţi oameni mor, unii sunt bolnavi în spital.
- Dar tu eşti aici, respiri. - Aşa e.
Spui că Dumnezeu a greşit? Nu spune asta!
Eu nu sunt o greşeală.
- Asta e părerea mea. - Nu trebuie să spui asta.
- Nu sunt o greşeală. - N-am spus asta.
- Tu eşti o greşeală? - Da.
Nu poţi spune asta!
Ba da, asta cred.
Nu eşti nebun! De ce spui asta?
Bine...
Mi-e foame, dar nu sunt porumbel. Ce îmi iei?
Bună dimineaţa!
Salut!
- Cu ce vă servesc? - O cafea.
- Tu ce vrei? - Eu?
Un sandvici,
pizza, panino...
Orez.
- Ia-ţi cafeaua. - Lasagna...
Da?
- Asta? - Un sandvici?
- E cu ton? - Da.
Are şi ou?
- Da, un ou. - Bun!
- Îţi place? - Da.
- Acadea. - Se linge.
- Acadelele sunt bune. - Da.
Cea roz e preferata mea.
- Roz! - Lămâie...
Portocală...
Asta e preferata mea.
- Iau trei diferite. - Bine.
- Trei. - Bine.
- Asta? - Nu.
- Asta. - Bastonaş.
- Ca pentru moşi. - Da, pentru moşi!
- Curând o să am nevoie. - Îl ţin eu.
Apa e curată.
Superb!
Da.
În zona asta, de obicei marea e murdară.
Îţi place marea?
Da.
Îţi place să înoţi?
Nu, nu ştiu să înot.
Nu?
Trebuie să înveţi.
Dar nu ştiu să înot.
Bag asta înăuntru...
Uite acolo!
Ce?
Statuia!
Imaginea!
Neptun.
- Ce e Neptun? - Zeul mării.
- Zeul mării? - Da.
Avem un singur Dumnezeu care e sus acolo, nu aici.
El e un zeu ancestral.
- Nu există zei ancestrali. - Ba da.
El a făcut multe greşeli...
- Ştii jocul ăsta? - Nu.
- Serios? - Nu.
- E fantastic. - Cum aşa?
Câştigi bani.
O grămadă de bani.
- Bani? - Da.
Plăteşti şi joci.
N-am noroc.
- Nu eşti norocos? - Da.
Ba da, nu sunt norocos.
Am pierdut.
- Ai pierdut? - Da.
Încearcă şi tu.
Da, ritualul e să săruţi cartonaşul.
Da, apoi săruţi moneda şi apoi, pe mine.
Ca să câştigăm!
Trebuie să mă săruţi ca să câştigi.
- Nu. - Ba da.
Cum fac?
Stai să văd.
- Am câştigat? - Incredibil!
Ştiu că am câştigat.
Eu sunt norocoasă şi tu, nu.
- Ştiu că am câştigat. - Chiar ai câştigat.
- Serios? - Incredibil!
Am câştigat?
- Dă-mi cartonaşul! - Nu, stai!
Dă-mi cartonaşul!
Te arunc în apă!
Dă-mi-l!
Am câştigat?
Cât?
- Zero. - Nu!
- Zero. - Minţi! Am câştigat!
Ştiu că am câştigat.
- Din păcate, nu. - Am câştigat!
Eşti invidios pe mine, fiindcă sunt norocoasă.
Ţine mâinile pe volan.
Aici e schimbătorul...
Vitezele...
Întâi, a doua, a treia, a patra... bine?
Stai să gândesc!
- Întâi îţi explic. - Dacă ţi-e frică, fă aşa.
Semnul crucii? În numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh...
- Nu te teme. - Doamne ajută!
Gata?
Încetişor.
Porneşte motorul, schimbă.
Bravo.
Întoarce...
- Aşa? - Da.
Bravo.
- Ştii să conduci? - Da.
Ai spus că nu ştii să conduci.
Am învăţat când eram mică.
M-au învăţat să conduc când eram bebeluş, demult.
Eşti un şofer bun.
Încet.
Ţi-e frică? Nu te teme!
Nu e nevoie să mergi repede.
Ştiu că ţi-e frică.
Acum învăţăm să parcăm.
Să parcăm...
- E important. - E plictisitor.
- E important. - Nu-mi trebuie să parchez.
- Bucură-te pentru mine. - Mă bucur.
Atunci, spune: "Bravo, Princess!"
- "Bravo, Princess, nu parca." - Nu parca.
Mă bucur.
- Vreau să merg în oraş. - Nu.
Opreşte-te!
Mersi pentru ziua asta.
Nu, păstrează jacheta.
- De ce? - Nu ştiu...
- Poate ţi-e frig. - E a ta, ia-o.
Pe data viitoare!
Tu...
Ce?
Vrei să vii mâine la mine?
Să vin? Cum? Unde?
La mine acasă.
- La tine? - Sigur...
Mă inviţi pe la tine?
Dacă vrei.
La tine acasă?
- Sigur. - Da, bine.
Pot să dorm la tine?
Nu ştiu...
Mâine o să...
Dacă vrei...
Trebuie să ştiu dacă îmi aduc lucrurile.
Nu te poţi hotărî?
O oră cu mine costă 50 de euro.
Două ore, 100. Dacă dorm la tine, 200.
Bine, adu-ţi lucrurile.
Bine. Dorm la tine şi îmi aduc lucrurile.
200 de euro.
Să nu te miri! Cu asta mă ocup.
Ai dreptate, scuze.
200 de euro.
Bine. Pe mâine!
La ce oră?
Când vrei tu.
- La trei? - Bine.
Pe mâine!
Scumpo, hai să mergem undeva.
- Azi, nu. - Faci plajă?
Bine, pa!
Scuze că am întârziat, Princess.
Nu mă lua cu Princess!
Ştii de când stau aici?
Am lucrat şi nu m-am spălat pe dinţi!
Toată lumea se uita la mine ca la...
Lasă-mă în pace.
- Ţi-ai schimbat părul. - Mă simt prost.
Părul meu nu e treaba ta!
- Ţi-ai schimbat şi ochii. - Ce-ţi pasă ţie?
Crezi că mă joc cu tine?
Nu ştiu de ce faci aşa de fiecare dată!
Nu sunt proastă, bine?
Ce vrei să faci? Vii cu mine?
Sunt om, ca şi tine. Poartă-te frumos!
Nu-ţi mai găsi scuze de fiecare dată!
Ai tot dreptul să te superi.
Dă-mi banii!
Bine, poftim 100.
- De ce 100? - Nu sunt pentru ceva anume.
Sunt un cadou...
Cadou?
Vino cu mine dacă vrei. Dacă nu, plec...
Vrei să pleci? Nu, nu râd cu tine!
- Sunt părinţii tăi? - Da.
- Unde sunt? - Au murit.
Îmi pare rău.
Aici eşti tu?
Da.
Ai nasul la fel.
Creşte în contiuare.
Creşte, da.
Bine...
Îţi place priveliştea?
Da.
Am noroc cu priveliştea,
cu casa asta.
Vrei ceva?
Cafea?
Nu vrei cafea?
M-a luat cu frig. Sunt bine, nu te teme.
- Nu vreau cafea. - Nu?
Eşti bine?
Da.
- Hai să mergem. - Unde?
La treabă...
La treabă?
Mergem să facem treabă?
Mergem la treabă.
Nu, să trecem la treabă înăuntru.
Ai înţeles?
Da. Altfel, nu ştiu ce să fac.
- Nu? - Ştiu ce să fac.
Dacă lucrez, ştiu ce să fac.
Nu te gândi la asta.
- Trebuie să întreb. - Nu te gândi.
Cât costă un sărut?
Fără sărut.
De ce?
- Nu-mi place. - Nu?
Nu-l sărut decât pe iubitul meu.
- Doar iubitul? - Vrei să fii iubitul meu?
Nu ştiu.
Trebuie să ştii.
Trebuie să ştiu acum?
De ce?
Dacă ai fi iubitul meu, mi-ai plăti chiria,
m-ai duce la cumpărături,
mi-ai da bani să-mi fac părul...
Trebuie să mă hotărăsc dinainte?
- Trebuie să te hotărăşti acum. - Bine.
Dacă devin iubitul tău...
şi mă săruţi şi nu-ţi place de mine,
atunci ce faci?
Nu înţeleg.
- E complicat. - Nu înţeleg.
Nu săruţi niciodată?
Cum să mă sărut cu toată lumea de pe stradă?
- Niciodată? - Nu, că nu se spală.
Crezi că nici eu nu mă spăl?
Nu mă refeream la tine.
- Crezi că nu mă spăl pe dinţi? - Nu de tine vorbeam
Crezi că sunt nespălat!
Stai!
Nu mă refeream la tine, ci la ceilalţi de pe stradă.
Dă-mi ceva...
Ca un bebeluş.
Uşor, aşa.
Usucă.
E romantic.
Sexy.
Fă-o bine!
- Bărbat sexy? - Fii şi tu romantic!
Aşa?
Da.
Bărbaţii sexy se dau cu parfum.
Haide.
La treabă.
La treabă!
Sunt gelos pe iubitul tău.
El e iubitul tău?
- Cine? - Da...
Telefonul?
Poate şi tu eşti un telefon.
Telefonul mi-e foarte drag.
Tot timpul îl ţin aproape...
- Toată viaţa mea e aici. - Da.
Telefonul îl săruţi?
Încetează!
Ce?
- Mă faci să mă ruşinez. - Te-ai ruşinat?
Te-ai ruşinat!
Eşti aşa de frumoasă când ţi-e ruşine!
Nu ştiu...
Fac paste.
Nu, mersi. Trebuie să plec.
Macaroane sau fusilli?
Ce?
Macaroane sau fusilli?
- Nu mi-e foame. - E specialitatea mea.
Poate data viitoare.
Au trecut două ore.
Mi-ai dat doar 100. Trebuie să plec.
Putem mânca împreună şi pleci apoi.
Nu, lasă. Data viitoare, bine?
Te duc acasă.
Stai, uite!
Barul la care am mers, când am luat sandviciuri!
Nu e închis.
Facem o oprire?
Nu putem intra. E o petrecere privată.
Nu! Princess!
Aruncăm o privire...
Scuze, nu puteţi intra. E o petrecere privată.
Domnişoară! Bine...
E petrecerea mea.
- Ia nişte tort! - Ne cerem scuze...
E ziua mea, e plăcerea mea! Haideţi!
Mi-aţi face o bucurie. E ziua mea!
Haide!
Faceţi loc pentru prieteni!
Haide!
- Al cui e rândul? - Al lor.
Nou-veniţii!
Un cântec. Nu puteţi doar să mâncaţi.
Trebuie să cântaţi amândoi.
Eu nu cânt.
- Cum vă cheamă? - Corrado.
- Princess. - Hai, Corrado.
Nu...
Mi-ai face un cadou!
Ea e bună!
Are o voce minunată!
Cum te cheamă?
- Numele? - Princess.
Princess, cântă-mi ceva, te rog.
- Princess! - Nu!
Haide!
De ce zâmbeşti?
- Îţi place? - Da.
Grozave pijamale!
- Tu nu ai? - Nu.
Fiindcă eşti bătrân.
Da, sunt aşa de bătrân că nici nu am pijamale.
- Bine, pot să te întreb ceva? - Da.
Vreau să ştiu...
Dacă devenim un cuplu...
Da...
O să ne petrecem toate sâmbetele la karaoke?
Nu ştiu. Tu ai vrut să mergem acolo.
M-am luat după tine.
Am vrut să merg, dar e plicticos.
Îţi place să cânţi.
Da, dar tu m-ai forţat să cânt.
Da.
Dacă vor să le mai cânt, să mă plătească.
Să te plătească?
- Da. - Poţi cânta gratis.
Nu mai crede că lumea trebuie să te plătească pentru orice.
De ce aş cânta gratis? Nimic nu e gratis.
- De ce? - Nu vreau să se profite de mine.
Ce vrei să spui?
De exemplu...
Acum ai apărut în viaţa mea.
Petrecem timp împreună,
mergem la bar, la karaoke,
facem plimbări cu maşina, facem de toate împreună.
Apoi, vrei să te culci cu mine.
Şi pleci...
Apoi, pleci. Ai înţeles?
Măcar ai plătit. Dacă nu plăteşti, mă foloseşti.
Ai înţeles?
Dacă apari în viaţa mea, nu mă plăteşti şi apoi pleci...
înseamnă că profiţi de mine.
Da, nu pot să fac lucruri gratis.
Vreau să văd un film.
Un film? Bine.
La ce te uiţi?
La desene.
De ce te uiţi la desene?
Ca să învăţ italiană.
- Deci înveţi... - Da.
Fiindcă spun un lucru de două ori.
Da, ce spun?
Spun: "Să fugim, să fugim!"
Şi în italiană?
Stai, am uitat!
Nu râde!
- Am spus mai devreme. - Da.
Poţi să-l părăseşti pe iubitul tău.
- De ce? - Prietenul meu.
Al cui e?
- E o maimuţică. - E a Verei.
Îmi place! Mi-o dai mie?
E a ta.
E prea devreme pentru asta, bine?
E prima dată când vin la tine acasă şi dorm aici...
De ce nu stai la mine câteva zile?
- Ce vrei să spui? - Stai aici, cu mine.
De ce?
- Vrei să mă sechestrezi? - Nu!
- Ba da. - Nu!
Vreau să am grijă de tine.
- Să ai grijă de mine? - Da.
De ce?
Nu ştiu.
Bine.
Mulţumesc.
Patul e ud.
Cum adică?
Nu ştiu.
De ce e ud patul?
Nu-ţi face griji, schimb cearşaful şi dormim...
Cum adică să-l schimbi?
- Ce e? - E pipi.
Trebuie să schimbăm cearşafurile. Nu-ţi face griji.
- Nu-i nimic. - Poftim?
E pipi. Trebuie schimbat cearşaful.
Ăsta trebuie scos.
Cum?
Trebuie schimbate.
Iau unele curate.
De ce?
Ce se petrece?
Stai.
Vino cu mine.
- Ce? - Închide ochii.
- Vino... - Să merg?
- Înainte? - Da, nu-ţi face griji.
A trecut ceva timp. Ţi-a fost dor?
Da, mult!
Şi mie.
Surpriză!
Ai făcut o casă...
- Da. Îţi place? - O căsuţă. Da.
Da! Am făcut-o pentru noi. Ca familia ta să nu te mai închidă.
Stăm aici împreună şi am grijă de tine, bine?
Vino aici.
De ce aici?
Hai acolo.
La locul obişnuit.
Acum lucrez aici.
Acolo, nu, pentru că...
Am lucrat din picioare mulţi ani
şi acum mă doare spatele.
Nu mai pot în picioare.
- Te doare spatele? - Da.
Am făcut căsuţa ca să pot sta întinsă.
- Ne întindem aici. - Da.
- Ce e? - Fii mai blând.
Doamne fereşte!
Nu ne certăm!
Calmează-te.
- Vino încoace. - Ce?
Vrei să-mi rupi spinarea?
Bine?
Hai mai repede!
- Ai râie? - Ai terminat?
Doamne!
- Ajunge! - Ce e?
Dă-mi drumul!
- Vino înapoi! - Nu mă împinge!
Ce ai?
Dă-mi banii înapoi!
Gata! Nu te atinge de buzunarele mele!
M-ai pus la treabă sau nu?
Nu mă atinge!
Dă-mi banii înapoi!
Stai pe loc!
- Dă-mi banii odată! - Lasă-mă!
Dă-mi banii şi cară-te, cioară împuţită!