Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Neustále se snažíme držet krok.
Škola, milostný život,
kamarádi, rodina, studium…
Seznam je narozdíl od života dlouhý.
Možná je dospělost jen o vývoji.
Jakou lekci nám život dává?
SOUKROMÉ LEKCE
Zde přicházím na řadu já
a stávám se tím, koho můj klient potřebuje.
- Tady máme mou učitelku umění, Ekin. - Ahoj.
A ne obrazně. Doslova.
Má poradkyně, paní Asudová.
Dobrý den.
Mimochodem, jsem Azra. Soukromá učitelka.
Téma dle klienta.
Jen pro tebe.
Podívej.
Děvčata?
Rodiče podle mě nepotřebují vědět všechno.
Jsem tu přeci hlavně kvůli studentům, ne?
UNIVERZITA DÜNYA
UMĚLECKÝ KLUB
KULINÁŘSKÝ KLUB HUDEBNÍ KLUB
CYKLISTICKÝ KLUB
Ahoj, holky.
Co to je za model?
A to jméno…
Nepřečtu to. Nesmrdí?
Přesně, nesmrdí.
Klub nesmrtelných autorů. Neumíte číst?
Ty seš teda otrávená.
Afife Jale!
Jmenuje se Jale.
Dobrej magor. Jdeme dál.
Ale já jsem Hande!
Copak neznáte Afife Jale?
Máte tu klub cyklistů, Erasmus…
Tak tohle je klub nesmrtelných autorů!
To ji tady nikdo nezná?
- Je to magor. - Jo.
Tady to zase vypadá.
No tak…
Hande?
Afife Jale!
Holka bláznivá.
Azro, ty jsi vážně kouzelnice.
Kdyby nebylo tebe,
nikdy bych Tibeta nezískala.
Ani omylem.
Potichu, nebo nás někdo uslyší.
- No a co? - Stejně jsme na záchodě.
Je mi jedno, jestli to někdo uslyší.
Jen mi to zlepší reputaci.
MIMO PROVOZ
Vidíš? Nikdo tu není. Mimo provoz.
Bez tvých lekcí…
Pořád by ses ho ptala, jestli spolu chodíte.
Cansu!
Ale on se do mě fakt zamiloval.
Prosil na kolenou.
Totálně jsi vybudovala mojí image.
Dokonce ses vydávala za mojí mámu.
To nic nepřekoná.
Byla to nejpřínosnější soukromá lekce.
Přestaňte to přehánět, holky. Jdeme.
Já nepřeháním.
Kdo ví, kolik životů jsi ovlivnila a změnila.
Nic nepřeháním.
Taky chci soukromé hodiny.
Chci, aby si mě všimli.
Chci chodit s Utkem.
Zbláznila ses? Kdo jsi? Co je to?
Ahoj. Jsem Hande. Slyšela jsem tě na záchodech.
Pomoz mi taky. Prosím tě!
Takže tys nás odposlouchávala,
teď na mě jako magor vyskočíš
a já ti mám pomoct?
Jo.
Hodně štěstí v životě.
Azro, koukej na cestu!
- Hrabe ti? - To ve filmech nesnáším.
Jak na sebe zírají.
- Tak vypadni. - Nikdy.
- To teda vypadneš. - Ne.
Ty se mi snad zdáš. Fakt.
Mám zavolat policii?
Telefon máš tady.
Co přesně chceš?
Chci lekce, o kterých mluví Melis.
Mohla bys mi taky vybudovat image.
Jak si přitáhnout kluka a tak.
- Ale… - Opovaž se odmítnout.
Melis říkala, že měníš životy.
Takže jich je očividně víc.
Tak ty seš i chytrá. Překvapující.
Jsi drzá.
A tohle drzý není?
Prosím.
Prosím. Azro, prosím tě.
Prosím. Prosím tě. Prosím.
- Odemkni dveře. Promluvíme si. - Tady.
Tady.
Kdybys odmítla, řeknu to tetě.
Řekla bys to tetě?
Kolik ti je, pět?
Tak jí zavolej. Že pozdravuju.
Já ti totiž nepomůžu.
Jak myslíš.
Hande?
Ahoj, tetičko. Jak se máš?
Co to s tebou dnes bylo? Úplně jsem se za tebe styděla.
To probereme později.
Chci ti říct něco důležitého.
Ale rychle, Hande, mám toho moc.
Ano, já vím.
Přeci jen jsi děkanka univerzity.
Promluvíme si později, zlato.
Už musím jít. Tak zatím.
- Dej mi to! - Ahoj.
Dej mi to!
Taháš mě za vlasy?
Kolik ti je, pět?
Jsi neteř nové děkanky?
A co jsi měla vlastně v plánu jí říct?
Že se mícháš mezi studenty.
Chytrý. Všimla sis.
Jsem překvapená.
Afife Sherlock Holmesová.
Nepodceňuj velkou Afife.
Přestaň blbnout.
Dobře. Prostě to tam dej.
S tou krabicí opatrně.
To jsou lidi.
No tak. Blokují celou ulici.
Ať se to nerozbije.
Ahoj.
Kámo, blokujete ulici.
Aspoň uvolněte cestu do domu.
Okamžíček, paninko.
Dům nikam neuteče.
Kluci, posuňte ty krabice.
Ať mohou dámy projít.
Co to sakra je?
Vplížíš se i ke mně?
Ne, to je absurdní. Přijdu zítra.
To ráda slyším.
A ne že na mě práskneš.
Nikdy! Umím držet tajemství.
Tak zatím! Jo! Které patro?
Druhé.
Tak jo. Druhé.
Ale no tak.
Promiňte!
Haló? Je tu někdo?
Ach! Promiň.
Vítej v našem domě.
Dobrý den, co byst potřebovala?
- Vy jste… - Burak.
Byt číslo tři. To stačí.
Bydlím dole.
Akorát přes tu skříň nejsou moje dveře vidět.
Posuň si ji, ať se aspoň dostanu domů.
No, teď s tím nic neudělám.
Opravdu? A kdy tedy?
Nevím. Musíš počkat, paninko.
Tady.
Paninko? Jako fakt?
Dobré ráno!
Jo, na tebe jsem zapomněla.
To bude tím úplňkem.
Tohle je spíš meteor.
- Cože? - Nic, jen jsi mi vrazila do života.
Já to nechápu.
O tom mluvím.
Ale chceš doučování.
Já se učím výborně.
Trochu jsem se připravovala.
Trochu. Jasně.
Tak jo. Jdeme na to.
Jak svádět muže,
O ženách a mužích,
Čas na změnu.
Změna není zásadní, ale…
Hande.
Ano?
V klidu.
Uklidni se. Kávu?
Ne. Já kafe nemůžu.
Jsem pak rozjetá a ukecaná.
- Stimulanty mají takový účinek… - Jo. Heřmánkový čaj.
Čaj je fajn.
Jsi úžasná. Vypadáš nádherně.
Drž bradu dole.
A teď ten krásný úsměv.
Proč si myslíš,
že mě mají lidi za starou?
Ne, že by mi záleželo na tom, co si myslí ostatní.
Všichni zaprodali duši sociálním sítím.
Nemají ani osobnost.
Jsou z nich jen avatary…
Jako kdyby se z nich staly jen avatary.
Ale já nejsem jako oni.
Myslím, že mám svůj vlastní styl a…
No tak.
A pak, kdo se chová jako stará.
Měli by vidět tebe, jak…
No nic.
Nevypadám staře. Že ne?
Vypadám staře?
Co když mě Utku vidí stejně?
Azro, proč bys…
Hande, co je stimulant?
- Něco, co povzbudí tělo… - Povzbuzuje tvoje oblečení?
Je pohodlné.
A to být nemá. Pohodlí si nech do důchodu.
- Jsi ve stresu? - Ne. Proč?
Jsi vůči mně pasivně agresivní.
Tak to běž s Utkem zkusit sama.
Vydíráš mě. Klidně bych mohla být agresivní.
Tak jo. Promiň.
Omlouvám se.
Ale ty jsi jediná, kdo mi může pomoct.
A když mě odmítneš, tak ti nedám nikdy pokoj.
- To se mi snad zdá. - Prosím.
Azro, prosím.
Kdybych nebyla zoufalá, nevydírám tě.
Rozvrh klientů.
Páni, má toho hodně.
Má tvoje profese jméno?
Vsadím se, že vyděláváš hodně.
Hande! Do toho ti nic není.
OD SNŮ VÁS DĚLÍ JEDINÉ KLIKNUTÍ
Proč si vybrala takovou kariéru?
Řešíš nějaký trauma?
Hele, klient!
Máš zákazníka, Azro.
Co to děláš?
Hranice ti nic neříkají?
Tak takhle si tě lidi najdou!
Kdybych to věděla, pošlu ti zprávu. Ty z toho naděláš.
Myslíš, že je to tak snadné? Kde bys sehnala reference?
Myslím, že moje teta by stačila.
A nebo… Jak se jmenovala?
Neříkej mi to.
Jak jen to bylo… Jo!
Melisa by mi mohla dát referenci. Vydávala ses za její mámu, že?
Tak jo.
Tebe se očividně nezbavím.
Utku večer pořádá párty.
- Nevím, jestli to víš. - Ne.
Tím můžeme začít.
První pravidlo.
Uděláš, co ti řeknu.
Dobře. Slibuju.
Knihy tě o životě nenaučí.
Potřebuješ praxi. A zbavit se těch kravin.
Praxi.
Potřebuju praxi.
Teta domů nepřijde? Aby nás nenačapala.
Ne. Je moc brzy.
To byla dlouhá noc, Buraku. Jsem úplně hotová.
Zvládla jsi to. Ozvi se na příště.
- Domluvíme si termín. - Jasně.
Pořád tady máš tu skříň!
Ahoj, byte číslo tři.
Dobré ráno.
Úplně jsem na ni zapomněl. Omlouvám se.
Očividně si někdo stěžoval na dodávku
a kluci museli odjet.
To má být omluva?
Sama vidíš, kolik mám práce.
Pak to přestěhuju.
Tak zatím.
Práce, jasně.
To se mi snad zdá.
Plný ruce práce.
Jo, jako ty.
Takhle po ránu se do mě nenavážej.
Co je s tebou?
Měla jsem špetku naděje a teď je pryč.
Utku mě nemůže chtít.
Vedle takových žen
nejsem nic.
Podívej, jsi jiná, to je pravda,
ale podstata ti uniká.
Ty prsa má udělaný děsně.
Ale víčka jí udělali dobře.
Ta první měla zastaralý boty.
A úplně spálený vlasy z toho věčnýho žehlení.
Nešly by ani rozčesat.
Neřeš to, Hande.
Stejně spěcháme.
Máme spoustu práce.
- Chodí mu tam hodně holek… - Hande!
Vítej.
Ahoj, miláčku.
NAZIM HIKMET NOVÉ BÁSNĚ, POVÍDKY
Od kdy s tetou bydlíš?
Vychovala mě.
Pojď, v pokoji mám super věci.
Tak jo.
Pojď dál.
Vidíš?
Tyhle jsou super.
Nové nepotřebuju.
Děti v Africe hladovějí.
To jako fakt? Kolik ti je?
Pokud tě opravdu zajímá Utku,
máme spoustu práce.
To je to tak zlý?
Diskutabilní je i tvůj výběr muže.
Určitě chci Utka.
Tak jdeme nakupovat.
Ale prvně musím něco zařídit.
- No tak. - Něco zařídit?
Tohle stále není vyřešené.
Takhle to nepůjde, drahoušku. Znovu.
Co je to?
To nepodepíšu. Je to špatně provedené.
To nepůjde.
Co ti na to mám říct, Hande? Nečekala jsem to.
Tahle náhlá touha po doučování se mi nějak nezdá.
Včera mi volala celá nadšená, ale neměla jsem čas se s ní vybavovat.
Dej to k ostatním. Tak do práce, zlatíčko.
Máte ráda Yildiz Kenter?
Prosím?
Tohle?
Ano. Kdysi mě vyučovala.
Ale nakonec jsem zvolila jiný obor.
Teď jsem tu na postgraduálu.
- Tady? - Ano.
Ale divadlo bylo vždy mou velkou vášní.
Díky paní Kenterové.
Neuvěřitelné. Bravo. Výborně.
Hande, kdybys mi tohle řekla hned, tak je to něco jiného.
Mluvila o stand-upu. Je to směšné.
Potřebuješ pevné základy.
Není snadné přemýšlet jako ty, tetičko.
Chce to čas. Ale začínám to chápat.
S pomocí slečny Azry snad dosáhnu svých cílů.
Pokud objevíme potenciál.
A je důležité stanovit si správné cíle.
- Jistě. - Báječně řečeno. Bravo.
Chválím i tebe, Hande.
- Jsi úžasná. - Snažím se.
Tak hodně štěstí vám oběma.
No, vracím. Koupím si svou.
Mimochodem,
chtěla bych vzít Hande na oratorium Nazima Hikmeta.
Tak pro začátek.
Ale jen s vaším svolením.
Asi bych ji dovezla později než obvykle.
Dobrá. Ale ať to není příliš pozdě.
Můžeme začít?
Můžeme.
Tak jdeme.
Vnitřní krása je důležitá, Hande.
Takhle si představuješ vnitřní krásu? Ne jako duši?
Azro!
Já mám prsa. Vydrž.
Azro, já mám déčka!
Azro?
Otázečka. Myslíš, že…
Je čas na make-up.
Neboj, nejsem úplně mimo. Mám tašku na make-up.
Mám tam vzorky. Vydrž.
Co tam je?
Tvářenka, rtěnka, řasenka.
Aha.
Ono je toho víc?
Já jen…
No tak, Hande. Pospěš si.
Páni! Azro, to je…
Azro, podívej.
Azro.
Podíval se na mě.
Utku Atalan se na mě podíval.
Jdu domů. Já prostě nemůžu.
Neblázni.
Nech si šok na později.
Je čas jednat. No tak.
Počkej. Nemůžu chodit.
Azro, tady.
- Jak se vede? - Nic moc.
- Nový klient? - Jo.
- Díky tobě. - Cože?
- Je to neteř ředitelky. - Děláš si srandu!
Odposlouchávala nás.
- Jejda! - O čem to mluvíte?
Prostě holčičí řeči.
Neřeš to. Jen se seznamte.
Postarám se o to.
Zlato! Tady.
Užij si to.
Jo!
Předpokládám, že jsi někomu hacknula účet.
Kdepak. Takovýhle malý věci už dávno nedělám.
Teďka to rozjíždím mezinárodně.
Ať se nedostaneš do maléru, Cansu.
Nevím, jak bych tvé mámě vysvětlila, co je hacker.
To ne!
Pořád si myslí, že Facebook je internet.
Teď mě poslouchejte!
Señores, señoritas!
Bavíme se?
- Jak se předvádí. - Tak jo.
Jako vždy dnes večer
předám tenhle klobouk králi, či královně,
kteří vypijí nejvíc tequily!
Tak ať to teče proudem!
Do toho, lidi!
Další!
Panáka?
Promiňte.
Já se tak bavím!
Jsem tak šťastná.
Já vím, ale neztrácej kontrolu, Hande.
Takhle to nepůjde.
Azro!
Neslyším tě.
Je tu kravál. Vůbec tě neslyším.
Půjdeme se opláchnout.
Duygu?
Azro?
Jak je, Duygu?
Cenku, to je Azra.
Tak to je Azra? Dost jsem o tobě slyšel.
Říkal jsem jí, že by měla dneska přespat u mě,
ale ona se akorát vymlouvá.
Prý takovéhle problémy řešíš.
Nech ji být.
Nechat ji být?
- Co je ti do toho? - Jdeme.
- Pojďme. - Počkej chvilku.
Prostě nám udělej laskavost.
Neboj, zaplatím, co si řekneš.
Našel sis špatnou holku. Mazej!
Tak snad vidíš, o co mu jde, ne? Chápeš, jak tě ponižuje?
Už jsem ti to říkala mockrát.
Jdeš domů.
- Máš peníze na taxík? - Ano.
Děkuji.
Jo!
Hande. Hande!
Azro! Vyhrála jsem, Azro.
Nepomůžeš mi?
Jen jsem hledal lopatu, abychom ji mohli zakopat.
Ty seš fakt paličatej.
Pořád je tu ta skříň.
Já a paličatej?
Vážně tomu věříš?
Hele, je 11 hodin,
musím ji vystřízlivět a odvézt domů. Co teď?
Taky ses ptala na její tetu.
Máš něco za lubem.
Co? Ne, rozhodně ne.
Hej! Tady.
Koukám, že odposloucháváš.
To je paní Makbuleová, místní drbna.
Snaží se odposlouchávat.
No páni. Je jako ty.
Určitě si rozumíte.
Azro, přestaň být tak paličatá. Pojďme ke mně.
No tak.
Pojďme do postele, chci…
Tak jdeme.
Hande, drž hubu.
Omlouvám se za nepořádek. Ještě nejsem zabydlený.
Ne, ty promiň, že jsme sem tak vpadly.
Dobrý?
- Hande, v pohodě? - Jo.
Udělám pro jistotu kafe.
Chceš taky?
Jasně, dám si taky.
Biče musí být v ložnici.
Co?
Sousedi musí být v ložnici.
Hande! Co to děláš?
- Vstávej. No tak! - Pusť mě. Chci si umýt obličej.
Prostě vstávej.
Jen jsem si chtěla umýt obličej.
Tahle ženská…
Azra…
Ona je prostě dokonalá.
Protože tahle ženská…
To nevíš.
Dá mě dohromady s Utkem.
Přísahám, ona je…
Ty ji neznáš, že jo?
Neznáš ji.
Dokáže to.
Dokáže všechno.
Ještě ji neznáš.
Ještě jsem k tomu neměl příležitost.
Ale…
Ale jmenuje se Azra.
Aspoň tohle už vím.
Hele.
Já jsem Hande.
Jsem Hande.
Jen teď nevím, jak se to píše.
Nemůžu vědět všechno.
Umí mě rozesmát.
Co si vzala?
Tequilu, ale sťala ji jako Absint.
Měla by na vzduch.
- Dobrý nápad. - kde…
Dobře. No tak.
No tak.
To je příjemný.
Dýchej.
Přísahám…
Já myslela, že zestárnu
a nestihnu mít ani kluka.
Jsem ráda, že tě mám, Azro.
Určitě jste si toho ani nevšimli, ale já jsem se málem opila!
Nemá smysl tolik pít. Už to neudělám.
Káva?
- Seš si jistá, Azro? - Tentokrát ti to pomůže.
- Určitě? - Jo.
To je…
Takový auto má moje teta.
Díky.
Teta?
- Co tady dělá? - Poslala jsem jí svou polohu.
Abys mě nemusela mít na krku.
Moc se omlouvám.
Asi bych už měla jít.
- Sakra, Hande. - Myslíte, že její auto…
- Hlídej! - Je to moje teta?
Nebo vypadá jako auto?
Ale vážně, auto…
Chyť ji.
Chytit ji?
- Hlídej. - Můj klobouk!
Žádný výtah?
Hande?
Slečno Ülkerová, dobrý den.
- Ahoj. - Tak jo.
Jsme tady.
To jako vážně?
Víš, co budeme dělat? Zahrajeme si prima hru.
- Jo? - Ano.
- Ano. Zdravím. - Zdravím.
Asi jste tu kvůli Hande.
Sama vás sem pozvala.
- Měla jste dobrou cestu? - Ano.
- Paráda. - Kde je Hande?
To jsem zrovna chtěla říct.
„Kde je Hande?“
To zní jako divadlo, ne? Jako Komu zvoní hrana.
Jistě. Hande!
Proč jí to tak trvá?
- No, víte… - Hande!
- Hande spí. - Cože?
Měly jsme dlouhý den a ona odpadla.
Cože? To nezní jako ona.
No…
- Z cesty, zlatíčko. - Jistě.
Tohle je pošahaný.
Hande.
Hande, vstávej, zlato.
Zlato.
Možná bychom ji neměli rušit.
No, já nevím. Tohle se mi nezdá.
Víte,
zrovna jsem se nastěhovali.
Až vstane, ať mi zavolá.
- Probuď ji brzy. - Jistě, nebojte.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
Proboha.
To se jí vůbec nepodobá.
- Zdravím. - Co je to?
- Je pryč? - Jo.
Kde je Hande?
Azro, vyhrála jsem. Vyhrála.
Jo, vyhrála jsi.
S tebou to není jednoduchý, hrála jsi skvěle.
Nevztekej se kvůli porážce.
Paruka ti sluší.
Děkuji.
- Tak jdeme. - Dobře.
- Díky. - Díky.
Hande, no tak. Běž spát.
- Půjdu ti pro věci. - Jo, jasně.
- Co tím myslíš? - Nic.
Jsem jenom opilá. Nejsem slepá.
Hande.
- Běž spát. - Dobrou noc.
Jo a pozdravuj ode mě Buraka.
Vystydla ti káva.
Můžu udělat víc.
Ne. Měla bych jít.
Šla jsem si vlastně pro naše věci.
Ani mi to nemyslí.
Náš první předmět.
Způsoby, jak zapůsobit na muže.
Největší Popelčina chyba?
Nepostavila se maceše.
Ne. Vybrala si kluka jenom kvůli jeho vzhledu.
Jasně.
To měla být narážka na mě?
Vůbec ne.
Jen tě zaučuju.
Musíš najít svůj vlastní styl.
Pohrdáš holkama, co napodobují celebrity
a sama napodobuješ Afife.
Neodsuzuju tvůj šatník,
ale tohle by nosila stará spisovatelka.
Prostě buď sama sebou.
Budu sama sebou.
Dobrý den.
Co si dáte?
Nízkotučné, dvojité macchiato. Bez cukru. A ty?
Cokoli.
Jahodový milkshake s třtinovým cukrem.
Hned to bude.
Nesmí ti to být jedno.
Pokud je to jedno tobě…
Budeš jedno ostatním?
Přesně tak.
Víš, čeho si muži všimnou jako první?
Prsa.
Zadek?
Aha.
- Náš úsměv. - Bravo.
Ten máš naštěstí krásný,
ale musíš při úsměvu udržovat oční kontakt,
protože obličej odráží, jak se díky dané osobě cítíme.
Skvělá práce.
Vzhůru do hry. Jdeme.
Já myslela, že to myslíš obrazně,
ale tady se fakt hraje.
Buď neustále přítomná, ale nikdy přímo k nikomu nechoď.
Jde sem. Jako fakt.
Podíval se na mě!
A teď už o tobě ví.
Ještě jedna věc.
Nesměj se jejich vtipům až moc.
To je nejtěžší,
protože když jsme opravdu zamilovaní,
je takřka nemožné se hlídat.
Dnes bez královny panáků?
Nesměj se jejich vtipům až moc.
Něco tu chybí.
- Máš čas na kafe? - Jo, jasně.
Ale…
Necháme to na jindy.
Odložíme to.
Jasně.
Odložíme to.
Tak kdy?
To je fuk.
Nesmí ti to být jedno. Pokud je to jedno tobě…
Půjdu domů.
Tak dobře. Ty půjdeš dovnitř a já půjdu nahoru.
- Tak jo. - Tak jo.
- Tak zatím. - Tak zatím.
Udělej ten první krok,
pokud sis mě vůbec všiml.
Kdyby tak samota
najednou zmizela.
Alespoň jednou, prosím tě, prosím.
Alespoň jednou se mi podívej do očí.
Kdyby tak všechny lži zmizely,
odešly by i všechny problémy.
Snažím se ti říct,
že se mi hlava točí.
Buď jsi můj, nebo jsi mrtvý.
Snažím se ti říct,
prosím, prosím.
Za svůj zločin žádám odpuštění,
prosím tě.
Vzdej se mi,
nechávám tě jít.
Doufám, že neumřu sama,
prosím.
Vzdej se mi.
Prosím.
Za svůj zločin žádám o odpuštění.
Prosím.
Vzdej se mi.
Kdybys tak…
Udělej ten první krok,
pokud sis mě vůbec všimnul.
S mlékem nebo bez?
S mlékem!
Kafe.
Jaký to milý soused!
Avšak to vskutku nelze!
Muži ke mně nesmí.
Seš děsná.
Žádám tě, paní má, jen jedno políbení dovol mi.
Nechovejte se jako zvíře, mladíku.
Pokud to myslíte vážně,
přiveďte svou rodinu, získejte požehnání té mé a pak mě polibte.
Na takové rošťárny si v 19.století nepotrpíme.
Cože? V 19.století?
Pojď dovnitř.
Lidi si myslí,
že jak je kluk s holkou o samotě, hned souloží.
To je pravda. Jsme…
jenom přátelé.
Že jo?
Navíc jsme sousedi, kámo.
Jo. Kámo.
Udělej si pohodlí.
Máš prostorný obývák.
Zbourala jsi příčku.
No, například…
Nechápej mě špatně.
Proč bych měl?
Já bych to chápala,
kdyby za tím vším viděla to,
co děláš ty a tvoji hosté, ale…
Aha, pořád ti to vrtá hlavou.
Někde v tobě je paní Makbuleová.
- Cože? Proč to říkáš? - Myslelas, že s nimi mám sex.
Ne, kdepak. Nemyslela. To by si myslela paní Makbuleová.
Proč bych si to myslela?
Začíná to být směšné.
Tak jo.
Tak já to asi vysvětlím paní Makbuleové, to bude lepší.
Takže existuje vysvětlení?
Zajímaly tě ty převleky. Dokonce víc než zajímaly.
Strašně tě zajímaly, ale nezeptala ses.
Proč se nezeptáš?
Tak proč jsi nic neřekl?
Neptala ses.
Protože je to tvůj život.
Tvoje fantazie.
Fantazie?
Myslím tím ty kostýmy, paruky,
ženy…
Ty sis myslela…
Ty kostýmy…
Paní Makbuleová, vy se moc koukáte na filmy.
Neříkej mi tak.
No vida, to bude morální policie.
Azro, poslouchej, než se naštveš.
Proč bych se naštvala?
- Vím, že jsem to slíbila, ale… - Tak mluv.
Máš poslouchat, ale už se zlobíš.
Zaklepej znovu.
Občas se porouchá, ale restart většinou pomůže.
Ach! Hande, Vítej. Jak se máš?
Ahoj, Buraku.
Vyzvedne mě tu Utku.
A?
Řekla jsem tetě, že se budeme učit dramaturgii.
Neříkej jí nic, strašně moc tam chci jít.
- Hande! - Volá.
Jak jsi mohla lhát?
O to tady jde?
Co když zavolá mně nebo holkám?
Už minule byla podezíravá.
Prosím. Pěkně prosím?
Fajn. Už běž.
Děkuju!
Jestli o ní máš obavy, můžeme za ní jet na mojí motorce.
Jako vážně?
Děkuju.
Bojíš se rychlosti?
Naskoč.
- Zaplatím ti později. - Jasně.
Kam jdete? Žádná párty se beze mě neobejde!
Co to dělají? Proč jsou v kampusu?
Já vám ukážu!
Co to děláš? Akorát ji ponížíš.
Jestli to zjistí její teta, bude hůř.
Já bych se spíš bál místní děkanky.
Teta je děkanka.
Tady jsou.
Nemusíš to dělat.
Nenechám tě tady.
Jdeš?
Jo.
Nikdy jsem neudělala něco tak šíleného.
Proč jsme tu tak pozdě?
Vydrž. Ještě jsi neviděla všechno.
Mimochodem, jsem fotograf.
A?
- A ty holky jsou modelky. - A?
- A ty převleky… - Ochranka.
- Jdeme. - Co?
No tak.
A ty převleky jsou na focení.
- A? - A…
Nemám přítelkyni.
Aha.
Tak jo. Jdeme.
ZLEPŠETE SAMI SEBE PLAVÁNÍ JE ŽIVOT
Vážně jsi žárlila?
Co? Kdo? Já? Nikdy.
Nikdy. Proč? Nežárlila jsem.
Nebylo na co žárlit.
Jasně. Jsou to přeci jen
akorát vítězky soutěže o nejlepší modelku.
Proč bys žárlila?
Seš idiot.
A radši bych fotil tebe.
Proč?
Jsi mnohem krásnější.
Fakt?
Tvou autentičnost.
Tvou krásu.
Tvůj úsměv.
To drobné pokývnutí, když se směješ.
Jak si koušeš rty, když jsi nervózní.
To je od Utka.
Budeme u bazénu. Smažte záznam.
Postarám se o to.
- Ale prvně si ho prohlédnu. - K bazénu.
Jak je?
Tamhle jsou.
Slečna Ülkerová.
Dobrý den.
Hande je v koupelně, zavolá vám za chvilku.
Tak jo. Na shledanou.
Jdeme.
Podíváme se, jak moc jsi šílená, co?
Hande!
Azro?
Proč máš vypnuté vyzvánění?
Volala jsem ti. Co kdyby se něco stalo?
- Prosím. - Pardon, že vyrušuju.
Je to náš kampus a bazén.
Žádné vyrušení.
Sbal si věci. Jdeme.
Princezno?
A ty máš být jako kdo?
O co ti jde?
Prosím?
Azro, prosím.
- No tak… - Tak tohle chceš?
To bylo kvůli němu?
Co to děláš?
- Já nevěděla, že budeme… - Ticho! O to nejde.
Voláme tetě.
Zrovna ses sprchovala, jasný?
Ahoj, Utku.
Jdeme. Pojď sem.
Všichni jsme mladí.
Bavíme se. Že jo?
Tak proto jsme tady.
Naopak nechápu,
proč jste tady takhle pozdě vy.
Co? Víš co? Neříkej mi to.
Stejně to zjistím.
To jsem zvědavý,
co teda zjistíš.
Já ti to povím.
Zjistím, co ta čarodějnice chystá.
Páni!
A co s tím uděláš, fešáku?
Nebudeme to tu vytahovat.
Ještě se uvidíme.
To tedy ano.
Pápá.
No tak, lidi. Pobavíme se.
KDY JÍT NA LEKCE PLAVÁNÍ?
To je Burak.
- Co se děje? - Nic moc. Ty?
- Zrovna jdu k tobě. - Cože?
Zrovna jdu k tobě.
Neslyším tě. Pojď sem.
Chci se zeptat, jestli máš večer čas.
Jo. Proč?
Co kdybychom přeskočili to zdrhání, skrývání
a starání se o opilé puberťačky
a zašli spolu na večeři?
To by bylo úžasné.
Paráda. Kdy tě mám vyzvednout?
Mám klientku. Zavolám, až skončím.
Jasně.
Stejně jdu na návštěvu za rodiči.
- Budeme v kontaktu. - Tak jo.
Tak zatím.
Jedna má učitelka mi říkala, abych nebrala první nabídku.
Ale někam zmizela.
Skutečně?
Co kdybys přemýšlela o tom, co jsi udělala ty?
Nechtěla jsem se tam vloupat, Azro.
- Já jim to říkala… - O to nejde.
- A o co? - O to, jak vypadáš.
Muže nezískáš tím, že ses ním vyspíš.
Tím to pro ně končí.
Teď mě šíleně pleteš.
Stejně jsem se s ním nechtěla vyspat.
Ale to je to, co chce.
Proč se s těmi lidmi vůbec taháš?
Nejsou jako ty.
Málem jsi nás obě prokecla. Chyba.
Proč je chyba se s nimi vídat?
Muži a ženy jsou rovnocenní.
Nejsou rovnocenní, jsou v rovnováze.
Každý hraje svou roli a tím se doplňují.
Jasný?
Už mám dost
těch tvých 10 pravidel lásky.
Nemůžu teď žít svůj život?
Můžeš.
Ale až najdeš rovnováhu.
Nejdřív ho poznej.
Stejně se mi nelíbí.
A jak se ti snažil u bazénu rozepnout tu košili?
No tak, Azro.
Utku to nemyslel zle.
Chtěl mě zapojit do skupiny,
abychom se všichni bavili.
Hande, nauč se konečně říkat ne.
Neodkývej všechno.
Jako ty?
ZLATÍČKO UTKU NEVYRAZÍME NĚKAM?
- To není možné! - Co?
Co?
- Co není možné? - Já to neřekla.
Teď jsi to řekla, Hande.
Vážně? Aha, přišla mi sleva 85 procent na ruské klasiky.
Teď do zprávy.
Je to časově omezená nabídka. Jdu tam.
Mockrát ti děkuju.
Promluvíme si později.
Holka bláznivá.
To už je deset?
Odkud se ten nápad na výlet bere?
Je to školní výlet, tati.
Paní Tuğçeová nám bude dělat doprovod.
Bahar, víš, že si nepřeji, abys spala někde jinde.
Já si to nepřeji vůbec.
İsmaili, to jsem teď řekla.
Opravdu to bylo nutné dodávat?
Nezesměšňuj mě před dcerou.
Už jsi tady? Pojď na chvilku k nám.
Nebuďte na ni přísní.
Nechte ji jet, nic se nestane.
Její učitelka, paní Tuğçeová, nás přijde požádat o svolení.
Ach, mami!
Prosím tě. Prosím.
Přestaň. Pořád jsme neřekli ano.
Pojďme do kuchyně.
Nějaké dobré zprávy?
Jasně.
Dnes jdeme na večeři. Uvidíme.
Dobře.
Pořád se na mě zlobíš?
Měl bys být rád.
Já to nechápu.
Pokud mě dokážeš naštvat, pořád je tu naděje.
- Zlomil jsi mámě srdce. - Jenom mámě?
Běž jim pomoct. No tak.
Jdu tam. To je paní Tuğçeová. Běž.
Pojď dál.
- Položila jsi základy? - To si piš.
- Zavolej je. - Tak jo.
Mami, paní Tuğçeová je tady.
Vítejte u nás.
Dobrý den.
Prostíráme stůl.
Nechci zdržovat, přišla jsem jen…
Paní Tuğçeová, vítejte.
Bez večeře vás nepustíme.
Dobře. Půjdu si umýt ruce.
- Víte kam? - Ano, děkuji.
Vezmu to.
Podívej. Moc na ni netlač.
Neztrapňuj ji před učitelkou.
Je to jen dítě. Proč to děláš?
Nech ji jít. Její učitelka jela až sem.
No dobře.
Trouba. Vezmi podnos, Buraku.
Posaďte se.
Kam se tedy chystáte?
Ano. Běžný víkendový školní výlet.
Budu na ně dohlížet.
Za dvě hodiny bychom měly vyrazit.
- V neděli bude zpátky. - Ano.
Mimochodem, tohle je můj bratr Burak.
Zlato, dej to na stůl.
Paní Tuğçeová.
Moc mě těší.
Takže, o čem to mluvíte?
Synku?
Co má být ten výlet zač?
Říkala jste, že odjíždíte za dvě hodiny?
Nemáte jiné plány?
Nepřeháněj to.
Bahara nikde jinde spát nesmí.
Cože?
Buraku, no tak.
A tohle je moje lekce.
Omluvte mě.
Jistě, prosím.
Buraku.
- Prosím, jen běžte. - Co to děláš?
Paní Tuğçeová.
Co to bylo?
Styď se.
Jsem její starší bratr.
Buraku!
Počkej chvilku.
Nedlužíš mi náhodou vysvětlení, paní učitelko?
Nebo Azro.
Nebo jen Byte číslo tři?
- Nejmenuješ se ani Azra. - Jmenuju.
Páni! Vážně?
Pak je vše v pořádku.
Tak co to děláš? Měníš si jména a obelháváš rodiče?
Ne, pomáhám dětem.
Pomáhá dětem, jasně.
Podívej se na sebe.
Na tu paruku. Máš na to celý převlek.
Kdo jsi? Kdo přesně jsi?
- Vysvětlím ti to… - Nechci to slyšet.
Kam jsi chtěla vzít moji sestru?
- Neposloucháš mě. - Proč bych měl?
Uvědomuješ si, že jsi mi lhala?
Takže lhaní je tvoje práce?
Počkej.
Co se děje?
Nezvládneš pravdu, slečinko?
Jasně, jsi zvyklá na lži.
Proto jsem ti to neřekla.
Přesně proto šla Bahar za mnou a ne za tebou.
Cože?
Se sestrou máme skvělý vztah.
Nebo jsme měli, než jsi přišla ty.
Skutečně?
To si myslí všichni, přesto děti potřebují mě.
Ani je neposloucháte.
Sklapni.
Buraku? Paní Tugçeová?
Co to sakra je? Nemůžu jet s učitelkou na výlet?
Lžeš mi do očí!
Běž dovnitř, než se naštvu, Bahar.
Kéž bys prvně poslouchal.
Kdo si sakra myslíš, že jsi?
Vážně, kdo jsi?
To se ani trochu nestydíš?
„Kéž bys prvně poslouchal“?
Proč bych tě poslouchal? Proč?
Proč bych tě poslouchal? Abys mi mohla lhát?
Podívej se na sebe.
Podívej na tu paruku. Máš na to celý převlek.
Tak co to děláš? Měníš si jména a obelháváš rodiče?
Kdo jsi? Kdo přesně jsi?
Azro!
Azro.
Paní Makbuleová, určitě vás to zajímá.
Ušetřím vám úsilí a řeknu vám to.
Vidíte ho?
Soudí dřív, než vyslechne.
- Ne, začni od začátku. - Chtěla jsem, ale neposloucháš.
Paní Makbuleová.
Ona se převléká
a získává peníze od rodin.
- Sestra kvůli ní lže. - Nepleť ji do toho.
Ty ji do toho pleteš.
Kdybys mě poslouchal, tak to pochopíš, ale…
Z cesty.
Duygu, teď se to…
Cože?
Dobře, uklidni se. Kde jsi?
Hned přijdu.
Ty Azru vůbec nechápeš.
- Azra… - Není tím, za koho se vydává.
Měla pravdu. Vůbec neposloucháš.
Já ale nejsem jako ty.
Já poslouchám.
„Na takové rošťárny si v 19. století nepotrpíme.“
Přesně tak.
Jak by se tvoje sestra dostala na taneční lekce bez Azry?
Taneční lekce? O čem to mluvíš?
Chlapče nešťastná. Ty nevíš vůbec nic.
Ale jak to víš ty?
Azra celé dny telefonuje
a tady jsou zdi jak z papíru.
Moment, Bahar chce být tanečnice?
Ona už je.
A ty peníze, co tvoje rodiče dávají Azře za Baharu?
Celé měsíce z toho Azra platí její taneční lekce.
O víkendu má soutěž.
- Taneční soutěž? - Ano.
Duygu, proč někomu posíláš svoje fotky?
Víš vůbec, kdo to je?
Je to RomantickýRošťák753.
Nic víc?
Poslala jsi svoje nahý fotky cizímu člověku? To nesmíš!
Takže je moje vina, že mě vydírá?
Zaplatila jsi mu?
Jo.
Zaplatila, ale chce víc.
Jednu fotku s mým rozmazaným obličejem už sdílel.
Proto jsem ti hned volala.
Řekl, že zítra to zveřejní s obličejem a jménem.
To je ale parchant.
Kam na takový lidi chodíš, Duygu?
Já nevím.
Proč jsi nepožádala o pomoc?
Proč jsi mi to neřekla?
Přestěhoval ses a zachránil.
Takže se tu snažím plnit jejich sny já.
Azru vůbec nechápeš.
Je pro mě důležitá.
Zaplnila tu prázdnotu. Byla pro mě sestrou.
Je to dobrý člověk.
Nevidíš to, ale pomáhá nám všem.
Můžeme si promluvit?
Azro, slyšíš mě?
Co tvoji rodiče?
Proč mě to nenapadlo?
Jak jim to mám říct?
„Když jste v obýváku loupali pomeranče,
já se v svlíkla a fotky někomu poslala.“
Takhle?
Okamžitý infarkt pro tátu a diabetický šok pro mámu.
Co když je bude sdílet?
Co když je uvidí?
Zabijí buď jeho, nebo mě.
Přestaň.
Měla bych mu prostě zaplatit, kolik chce.
Já nemůžu, Azro! Já nemůžu!
- Já nemůžu. - Uklidni se.
Jsem tu s tebou, ano?
Neboj se. Nějak to vymyslíme. Věř mi.
- Slibuješ? - Slibuju.
Slibuju.
Máme pohotovost. Přijď sem.
Nic! Prohledala jsem jeho počítač, ale nic.
Určitě používá externí disk.
Proč ještě nevíš, kdo to je?
- Ale… - Ale co?
Chápu.
Tak mluv, přece.
Ještě vteřinku, zlato.
Má u sebe doma bezpečnostní systém.
Když to hackneme, můžeme ho sledovat.
To je moje holka!
Na co čekáme?
Honem, třeba uvidíme ten disk.
To je ale chytrý nápad.
Právě jsem udělala něco hustýho, tak trochu uznání.
- Tak jo. Skvělá práce. - Gratuluju.
PŘÍSTUP
Jdeme na to.
Není doma.
Určitě je na lovu.
Víš co? Tohle místo je mi povědomé.
Bylo to v televizi?
Možná. Taky mi přijde povědomé.
Kruci!
Co jste viděly?
- Tam bydlí Utku. - Jo.
Já věděla, že je mi to povědomé.
Teď víme, odkud bere ty prachy.
Od holek jako já.
A já byla na jeho párty!
Tleskám si.
Fakt mi zatleskejte.
A Hande ho chce.
Sakra.
Hande bude zdrcená.
Jak jí to jenom řeknu?
Budu to muset nějak udělat.
Tak to hodně štěstí.
- Zamysli se. - Zmlkni, nechci.
No tak.
Tak to je dokonalý.
Prostě perfektní.
Ale všude jinde se svítí.
Je to jenom v našem domě.
Je to tady starý, nepředělali elektřinu.
Sakra. Mám další skvělé zprávy, holky.
- Co? - Vybíjí se baterka.
Proč? Protože Murphyho zákony!
To je fuk.
Víme, kdo to je, skončil.
Jdu k pojistkám.
BĚŽ ZA PROVÁZKEM
Buraku?
STISKNI TLAČÍTKO
NEDOKÁŽU SE TI PODÍVAT DO OČÍ.
NECHCI TI UBLÍŽIT.
NEUMÍM SE OMLOUVAT.
BYL JSEM OSEL! ODPUSTÍŠ MI?
Byl jsem osel.
Odpustíš mi?
Vypadáš směšně. Tak to sundej, nic se nestalo.
Kdy jsi to všechno udělal?
To jsi neměl.
Azro, já to prvně nechápal.
Nic jsem o tobě nevěděl.
- Vždy budu na tvojí straně. - Buraku, promiň.
Tohle musím vzít.
Ahoj, Cansu. Co se děje?
Cože? Hned tam budu.
Buraku, omlouvám se.
Tak to byla moje omluva.
Cansu! Víš to jistě, Cansu?
Ano, podívej se.
Tady.
Ne. To je Hande.
To se mi snad zdá.
Proč mi o tom nic neřekla?
Hande, zvedni to.
Zavěsila.
Když ukradne disk, všechno bude v pohodě.
To teď není naše starost.
Takže…
Na čem frčíš? Bourbon? Víno? Džus?
Džus.
Tak víno.
- Červené, nebo bílé? - Červené.
Hned to bude.
Haló? Hande?
Jo, Azro?
Proč jsi tam?
Proč jsem kde?
Vím, že jsi u Utka.
Je jiný, než si myslíš. Odejdi.
Přestaň mluvit jako moje teta, Azro.
Máš ráda mandle?
Jasně.
Jsem tu. Jsem v pohodě. Všechno je…
Haló? Není tu signál.
Hande, přestaň! Nezavěšuj!
Zavěsila.
Vydrž. Dostávám jiný signál.
Jaký signál?
Kruci!
Co je?
Azro, to je blbý.
Tak mluv, Cansu!
Vydrž.
Jsou tu i jiné kamery.
Nepoužívá jenom fotky.
On i natáčí.
Máš jiné vlasy?
Sluší ti to.
Hande? Co to dělají?
To nevypadá dobře.
Měla jsem problém najít adresu. Možná by se mi to teď povedlo.
Cansu, zjisti jeho polohu.
Jasně. Hned to bude.
Uvědomuješ si, co po mně chceš?
Kdybych to dokázala, pracovala bych pro FBI.
Tak se nerozčiluj.
- Ale ty… - Mám to!
Poslal mi adresu.
Jsi nejlepší! Honem.
Tady to je.
- Budou se líbat. - Cože?
Můžu dostat vodu?
- Vodu? - Vodu.
Jistě, princezno.
Donesu vodu.
Hande…
Sakra.
Jak jsem mohla udělat takovou chybu?
Píšeš jí?
- Myslím, že si všimla. - Cože?
Objevila kameru. Našla ji.
Do háje.
Princezno? Kam jdeš?
Jsem jako miminko.
- Jak se napiju vody… - Vodu?
Kde je záchod?
- Nahoře. Můžu ti ukázat, jestli… - Ne. Já půjdu sama.
Děkuji.
Poslední dveře vpravo.
Tak jo.
Tamhle. Hele, Azro.
Haló? Hande?
Azro, jsou tu kamery.
Ano, uklidni se, koukáme na vás.
Sledujete mě?
Kde je kamera?
To není možné!
To se mi snad zdá.
To je úchyl. Co to sakra je?
Úchyle.
Azro, poslouchej.
Co když mi dal do vody nějaké drogy?
Co když omdlím? To už tetě nevysvětlím!
Přijeď pro mě. Prosím.
Holky, dívejte se dál.
Ať se stane cokoli, neopouštěj koupelnu.
Já mu fakt nakopu prdel.
Buraku, teď se to nehodí, moc se ti omlouvám.
Aspoň mi řekni, kam letíš.
Zavolám ti.
Hande?
Jsi v pořádku?
Vybije se mi telefon, mám…
To nic. Neboj. Stejně jsem na cestě.
Hni se!
Princezno?
K čertu s tou princeznou.
Princezno?
Ne, to nemůže stihnout.
Pospěš si, Azro. No tak.
Sakra, Hande.
Princezno?
Nenech mě čekat.
Jsi v pořádku?
Potřebuješ něco?
Běž pryč, ty hnusáku.
Co tam děláš?
Co tam děláš ty?
Co? O čem to mluvíš?
Viděla jsem ty kamery!
Otevři. Špatně jsi to pochopila, princezno.
Pořád mi říká princezno.
Ten chlap mi pořád říká princezna!
Já myslela, že se mu líbím.
Měla jsem radost. Konečně mi někdo bude rozumět.
Ale on mě chtěl akorát vystavit na veřejnosti!
Nech těch nesmyslů a otevři dveře.
Hande, otevři dveře.
Otevři!
Proč jsi mě tak uháněla, když se tam teď zamykáš?
Byla jsi ze mě celá hotová a teď se schováváš.
Nechápeš, co jsi provedl.
To mi teď vyhrožuješ?
Kdo ti pomůže?
Co seš za člověka?
Pokud si myslíš, že tě zachrání tetička, tak to seš na pěkným…
Azro, jsem tady! Nahoře!
Vida, kohopak tu máme.
- Jsi nechutnej. - Běž pryč.
Pokazil jsi mi omluvu, kámo.
Je ti zcela odpuštěno.
- Azro, jsem tady! - Hande!
- Zbláznil ses? - Co se děje?
Co ode mě chceš?
Pamatuješ, jak ses ptal, kdo jsme?
Kruci!
Tak teď už to víš.
Jsi v pořádku?
Jo.
První rande jsou těžká.
Holka bláznivá.
Tady to je.
No tak, Azro.
Jde se na to.
Spousta fotek Duygy.
Alparslan…
Tady je.
Mám to!
POLICIE
Nebojte. Hande je v pořádku.
Brzy ji přivezeme.
Běžte domů, určitě jste utahané.
Tak jo. Tak zatím.
Myslím, že jsme dobrý tým.
Moc ti děkuju.
Hande?
Promiňte. Kam ji vezete?
Sepsat její výpověď.
Bude to jen chvilka.
Pak ji odvezeme.
Ani náhodou, sama tam nepojede, jedeme s vámi.
A jak jste příbuzní?
Jsme její…
Učitelé.
Jsme její učitelé, že?
Jasně.
Dobře, pane. Jeďte za mnou.
Sejdeme se na stanici.
Prosím, slečno Hande.
Kávu?
Takhle pozdě?
No,
co jiného, takhle pozdě?
To jsme my.
Co je smyslem života?
Zvědavost?
Radost?
Smích?
Láska?
Všichni jsme žáci hledající naše pravé já.
Ale někdy,
než najdeme sami sebe,
musíme se nejprve ztratit.
A občas se najdeme skrze někoho jiného.
A tady náš příběh končí.
Myslím, že teď už víte, že jsem Azra.
Jsem soukromá učitelka.
O tématu rozhodují klienti.
Dobře. Vypadáš nádherně. Krásná energie.
Ještě poslední fotku.
Skvělý.
Hned jsem tu.
Tetičko.
Hande.
Jsem na tebe pyšná, zlato.
Víš proč?
Protože jsem je rozesmála?
Protože jsi trvala na svém rozhodnutí a nevzdala to.
Skvělá práce.
- Hned jsem zpátky. - Dobře, zlato.
Skvělá práce.
Mám radost.
Našla jsem se díky tobě.
Promiň.
Kdyby nebylo doučování…
Ahoj. Můžeme se vyfotit?
Ovšem.
- Děkuji. - Ne, já děkuju.
- Ahoj. Společná fotka? - Ne, díky.
Překlad titulků: Zuzana Matějková