Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vallankumous nousee pohjalta, juurista, mudasta.
Yksi rakkaudelle, kaksi rahalle Villi elämä, Capao
Olen uskon soturi
Yksi rakkaudelle, kaksi rahalle Villi elämä, Capao
Olen uskon soturi
Jos rikos on sairaus Tiedän tartunnan
Mutta en aio pilata kenenkään suunnitelmaa
Yksi rakkaudelle, kaksi rahalle
Kolme Afrikalle ja neljä veljille
Jotka ovat sodassa Eivätkä pelkää hävitä
Sano mitä haluat Vain Jumala voi tuomita
Kuvatkaa heitä, kuvatkaa poliisiautoja.
Olemme kaikki nähneet tri Dren konsertin.
Kaverit tulivat lavalle ruudun läpi,
kuin kuva olisi…
kolmiulotteinen.
Kolmiulotteinen kuva! Ulkoavaruudesta.
Futuristista.
Näimme sen ja inspiroiduimme.
"Noin se toimii."
"Räpätään, koska se toimii!"
Sitten heräämme.
Katsokaa.
Tuo on lavamme.
Teille ja niille, joista ei tullut hain ruokaa.
Niille, jotka tulivat mantereen toiselta puolelta -
ja selvisivät vaikeasta matkasta Altantin yli.
Luonnostaan vahvoille.
Tämä on teille.
Tekeekö Racionais sosiaalityötä? -Tätä.
Tämä on sosiaalityötämme.
Musiikki muuttaa ihmisten asenteita ja jää heille mieleen.
Yksi, kaksi, kolme, neljä!
IHMISLOUKKU CAPAOSSA
Väkivaltaisin viikonloppu ikinä.
NETFLIX-DOKUMENTTI
Lopettakaa rasismi! Heti!
Kun poliisit lähestyivät häntä, he eivät pyytäneet selitystä.
Hänet ammuttiin konekivääreillä.
Viereisessä huoneessa murhattiin nukkuva -
23-vuotias Wanderley,
jonka rouva Ivanda vannoo olevan työmies.
Sitten palasin isompana.
Sao Paulo, Brasilia.
Tämä on Racionais MC's!
Capao Redondo, Sao Paulo, Brasilia.
South Side oli 1970-luvulla vielä melkein maaseutua.
Siellä oli yhä paljon hevosia, karjaa,
hiekkateitä, aitoja, paljon jalkapallokenttiä ja leijoja.
Yritin vain selvitä.
En ollut menossa minnekään.
En olisi selvinnyt sellaisena kuin olin silloin.
Täysin tyhjämielinen. Tyhjä.
Olin valmiina varkaaksi.
Kävin valkoista koulua,
joten minua pilkattiin hiusten ja huulieni takia.
Koulussa oli jopa rasistisia lauluja.
Reagoin huonosti kiusaamiseen.
Tulin väkivaltaiseksi. Vuodatin verta.
Koska paha sydämeni rakasti liikaa
Oikeudenkäynti käytiin ilman minua
Jos he tietäisivät, mitä minä tiedän He eivät rakastaisi
Äänittäväksi artistiksi tai laulajaksi tuleminen -
oli yhtä kaukainen ajatus kuin Saturnus tai Jupiter.
Tiesin, että meitä kuunnellaan lopulta.
Tiesin sen.
Enemmän romanttisesti ja naiivisti.
"Haluan mustien kuulevan minua."
"Heidän on kuultava minua."
"Minun on päästävä heidän sydämiinsä." Tiedätkö?
Asuin ennen sota-alueella.
Asuin South Siden vaarallisimmalla alueella.
Katuni päättyi metsäalueeseen.
Joka päivä siellä oli uusi ruumis.
Mutta siellä oli jalkapallokenttä.
Ruumiiden näkemisestä tuli luonnollista.
Joku oli hirtetty tai ammuttu,
ja ruumis oli siellä päiväkausia.
Se oli tyypillistä 1980-lukua.
On vaikeaa tuoda ihmisten tietoisuuteen,
mitä oikeasti tapahtuu.
Äitini ja Brownin äiti olivat ystäviä.
He kävivät Seu Isaacin Candomblé-kirkossa.
Olemme olleet perhe,
ei tosin veressä, pienestä asti.
Olemme olleet yhdessä siitä lähtien.
Muistan hämärästi, kun asuimme -
Santa Ritan perheen takapihalla 70-luvulla.
Se oli Candomblé-kirkon piha,
ja perhe suojeli ihmisiä.
Kun sunnuntain jumalanpalvelus oli ohi, kaikki sambasivat.
Sunnuntaisin sambattiin ja kokattiin yhdessä.
Kasvoimme musiikin ympäröimänä.
80-luvulla North Siden asuinalue oli väkivaltainen.
Mutta he olivat kauempana.
Mazzeissa, jossa asuin ennen,
oli vähän väkivaltaa, mutta ei yhtä paljon.
Siihen aikaan useimmat juhlat pidettiin yhä kotona.
Se kuului kulttuuriin.
Jossain oli aina juhlat.
Se veljeyden tunne -
sai alkunsa 400-500 vuotta sitten.
Olimme yhdessä jo menneessä elämässä.
Perheeni piti aina juhlista, ja minulla on iso perhe.
Asuin ennen Vila Mazzeissa, ja kun olin 14, aloin käydä ulkona.
Se aika muokkasi minua. Kannan oppeja tähän päivään.
Niin tutustuin musiikkiin,
katuihin, maailmaan, elämään.
Tapasin myös KL Jayn Mazzeissa.
Väkeä oli kokoontunut, ja KL Jay tanssi keskellä.
Hänellä oli Ray Parker -tukka, kuin Michael Jacksonilla.
Hän oli legenda jo silloin.
Breakdance toi meidät yhteen
Uusi duo Sao Paulosta yritti onneaan
Läpi pimeyden ja kostean yöilman
Keksimme lääkkeen, joka sisälsi myrkkyä
Näen sen ihmisten silmissä, kun he lähtevät konsertista.
Tehtävämme on saada ihmisille hyvä olo ja nostattaa heitä.
Se on voimakas tehtävä.
Suoritamme tehtävää.
Musiikin kautta.
Räppäsimme hyvin.
Muistatko videon? Menimme valkoisen miehen taloon.
Edi Rock ja minä olemme North Sidesta.
Brown ja Blue South Sidesta.
Mahtava biitti.
Miten kuljit keskustaan? Bussillako?
Silloin ei ollut metroa. -Bussilla Praca da Bandeiraan.
Bussi, metro ja bussi.
Bussilla Praca da Bandeiraan, sitten metrolla Santanaan…
Lähdimme täältä.
Capao.
Bussilla keskustaan meni puolitoista tuntia.
Se oli todellinen, melkein hengellinen matka.
Siirryit köyhästä paikasta paikkaan, jossa kaikki valot olivat päällä.
Matkasimme keskustaan köyhänä.
Kun matkalla bussissa tuli nälkä, valot ruokkivat meitä.
Ja näyteikkunat.
Näyteikkunat, vaatteet.
Kävimme levykaupoissa katsomassa julisteita ja levykansia.
Tai tyylikkäitä lenkkareita.
Galeria-ostari oli kuin Harlem.
Musiikki, parturit,
levykaupat…
Mustien nuorten eleet ja rituaalit.
Se tuntui omalta. Sitä oli kaunista katsella.
Matka keskustaan oli kuin matka New Yorkiin.
Siellä oli mustia kaikkialta. Pohjoisesta, lännestä, itäpuolelta.
Aloimme käydä tanssibileissä.
Tulimme South Sidelta bileisiin.
Oli kiva olla keskellä sitä.
Siellä soitettiin hyvää musiikkia, mustia oli kaikkialla. Rakastin sitä.
Perustimme oman ryhmän.
KL Jay ja minä.
Soitimme kotinurkilla sitä, mitä kuulimme bileissä.
Toimme keskustan kotinurkille.
Ryhmillä oli tapana kutsua maahan kansainvälisiä esiintyjiä.
Kun näin yhden niistä ensimmäistä kertaa, kuten Kool Moe Deen,
mietin, että mekin pystymme siihen.
Lauletaan riimejä ja DJ raapii jotain levyjä.
Rapmusiikki, oma rapmusiikkini, aukesi minulle vuonna -88 tai -87.
Olin 17-vuotias.
Olin töissä varastolla Brigadeiro Luis Antonio Avenuella.
Purimme rekkoja.
Kun ne olivat myöhässä, kirjoitin.
Olin toimistopoika -
ja kuljin Sao Bentoon toimistotyöhöni.
Sieltä tuli paljon nimiä.
Thaide, Dj Hum, MC Jack, Backspin, Os Gêmeos…
Sao Bento oli Brasilian hip hopin kohtauspaikka.
Voit nähdä, mikä voima paikalla oli.
Tästä lähtien -
Zimbabwe soittaa kaksi tuntia Sao Paulon parhaita ääniä.
Kansan ääni.
Olimme eräänä päivänä Sao Bentossa. Eräs mies tuli kysymään:
"Keitä ne tyypit Capaosta ovat, jotka sanovat osaavansa laulaa?"
Sanoin: "Se olen minä!"
Hän kysyi. En koskaan sanonut olevani loistava.
"Kuulin rapkilpailusta tai jostain. Ilmoittaudutaan siihen."
"Ilmoittaudutaan ja katsotaan."
"Mikä nimemme olisi?" -"Keksitään joku."
Keksimme B.B Boysin ja ilmoittauduimme.
Räppäsimme kahdesti ja voitimme kilpailun.
Hitto, ilmoittauduimme vain ja voitimme!
B piste B Boys. B.B Boys.
Pahat mustat pojat. Mitä muuta muka?
Olimme 17.
Nimemme on B.B Boys Olemme B.B Boys
Hip hop on tanssimme ja rap on äänemme
Tulimme pohjalta Kuka olisi uskonut?
Tämä ei ole Amerikan ghetto Vaan Brasilian reuna
Mitä tahansa voi käydä Kukaan ei välty
Me tapamme ja kuolemme ilman syytä
Päädyimme Edificio Copaniin.
Ryhmä oli äänittämässä, ja Edi Rock ja KL Jay olivat siellä.
"Mitä kuuluu, DJ!" Muistan sen tarkkaan.
Hän kavahti taaksepäin. Olimme roistoja South Sidesta.
Kleber oli aina vähäeleinen.
"Nimeni on Edi…" Ja sitten hän lisäsi: "Rock!"
"Nimeni on Edi." Sitten Kleber raaputti "rock".
Mahtavaa! Hullua. Täysin New Yorkin tyyli.
Meistä tuli heidän fanejaan.
Nimeni on Edi Rock Aion näyttää teille
Räppi on taidetta Siksi laulan
Laita ääni täysille ja kuuntele
Mitä sanon Tulet pitämään siitä
Päätimme yhdistää -
B.B Boys, Brown ja Blue, ja Edi Night ja KL Night,
Edi Rock ja KL Jay.
Aloimme hengailla yhdessä.
Tapasin Milton Salesin,
joka on tärkeä osa historiaamme.
Hän oli osa…
osa esihistoriaamme.
Ennen kuin olimme Racionais.
Miltonin ansiosta -
KL Jay, Edi Rock, Brown ja Blue tapasivat.
Kuulin ensimmäistä kertaa ääneni nauhoitettuna.
Hän oli Bob Marley -fani, ja hän oli ollut reggaebändin manageri.
Hän oli varma, että meistä tulisi Bob Marleyn brasilialainen versio,
joka laulaisi kansan elämästä.
Jos hän oli eri mieltä sanoituksistamme, hän kyseenalaisti ne.
Hän ohjasi meitä oikeaan suuntaan.
"Laulakaa tästä, koska se on tärkeää, eikä kukaan puhu siitä."
"Teillä on rytmi ja hyvä biitti. Käyttäkää sitä puolustamaan kansaa."
Talossani ei ollut edes kuumaa vettä.
Miten puolustaisin kansaa?
Tyhmät rasistit, jättäkää meidät rauhaan
Köyhät perheet eivät kestä enää
Me kaikki tiedämme sen, ja he pelkäävät sitä
Välinpitämättömyys köyhyyttä kohtaan
He tulevat
Auktoriteetti ja ennakkoluulot mukanaan
Yhtäkkiä alueemme muuttuu
Eläväksi helvetiksi Miten voimme puolustaa oikeuksiamme
Jos olemme pelkkiä kansalaisia ja he edustavat järjestelmää?
Väärä tieto on pääongelmamme
Silti me pyrimme tasa-arvoon
Tyhmät rasistit, jättäkää meidät rauhaan
Rapin avulla pääsin pois Capaosta.
Sain töitä kaukaa.
KL Jay asui North Sidessa, joten asuimme hänen luonaan.
Ilman sitä olisimme ehkä kuolleet siellä.
Tiedätkö?
Capaolla ei ollut silloin mitään tarjottavaa.
Pelkkää mutaa ja ampumisia.
S. LUISIN HAUTAUSMAA
Brown ja minä teimme töitä yhdessä.
Hän oli työtön.
Olin toimistopoika kaupungissa, joten hankin hänelle töitä.
Aloimme nähdä joka päivä.
Saimme kutsun Zimbabwelta.
He kutsuivat Edi Rockin, ja minä lähdin mukaan.
Zimbabwella oli bileverkosto alueella.
Kutsuimme niitä silloin mustiksi bileiksi,
koska 90 % kävijöistä oli mustia.
Ehkä jopa 99 % oli mustia.
Vähän ajan kuluttua aloimme kasvaa ja laajentua -
siihen pisteeseen, että tarvitsimme live-esiintyjiä,
koska meillä ei ollut niitä.
Meidän piti kutsua Carlos Zafé, joka oli Riosta,
Banda Black Rio, joka oli Riosta,
Tim Maia, joka oli Riosta…
Ehkä levy-yhtiönä voisimme etsiä omia kykyjä.
Halusimme olla Brasilian Motown.
Vain mustaa musiikkia ja mustia artisteja.
Päätimme tehdä yhteisalbumin nimeltä Consciência Black.
Sillä esiintyisi useita MC:itä.
Ne, jotka erottuisivat, saisivat oman levyn.
KL Jayllä oli mukana James Brownin levy.
Hän samplasi uskomattoman James Brownin kappaleen.
Minä räppäsin päälle.
Kaikki olivat vaikuttuneita räpistäni. "Mahtava! Oikea ghettosoundi! "
Nauha päätyi Zimbabwen tyyppien käsiin.
He eivät edes tienneet, kuka lauloi.
"Kuka tämä on?"
"Ne ovat ne tyypit…" -"Ketkä?"
Olemme Racionais MC's. Ice Blue, Mano Brown, KL Jay ja minä, Edi Rock
Kaikki hyvin, Mano Brown?
Ei varsinaisesti. Kuka tuo takaisin viattomat uhrit?
Mutta elämä jatkuu Mitä väliä? Kuka välittää?
Yhteiskunta lyö oven kiinni aina vaan
Miten pyyhkii, Ice Blue? Paniikki!
VÄKIVALTA SAO PAULON SOUTH SIDESSA
Kun päivä pimenee
Vain paikalla olevat tietävät, mitä tapahtuu
Välinpitämättömyys voittaa aina
Kukaan ei halua kuulla ääntämme
Joka on täynnä syitä Mitattuna iskuissa
Ilman todistajaa katsomassa
Paras uskoa Totuus katoaa hetkessä
Kuka voi taata tulevaisuuteni?
"Panico na Zona Sul" puhui oman käden oikeuden käyttäjistä.
Kukaan ei sanonut sitä, vaikka kaikki tiesivät.
"Panico na Zona Sul" tuomitsi heidät.
Se on hiton rohkeaa, tiedätkö?
Ja suoraa puhetta.
He kutsuvat itseään kostajiksi
He tappavat, nöyryyttävät ja ampuvat summamutikassa
Poliisilla ei ole mitään tahtoa
Tutkia totuutta
Koska se on hankalaa
Miksi he auttaisivat rikollisia?
Ja sama tarina jatkuu aina vaan
Paniikki jatkuu South Sidessa
Paniikki South Sidessa
Se oli kuin tienristeys.
Kuten Atom Ant.
Pieni ja tuntematon, mutta vahva.
Monet ihmiset -
alkoivat kiinnittää huomiota.
Joten luonnollisesti yhdistimme voimamme.
Meillä oli sama halu -
tehdä voimakasta musiikkia, jota ihmiset kuuntelisivat.
Silloin ennen. Gheton kuunneltavaksi, mustille ihmisille,
vainotuille ja sorretuille.
Tunsin usein syyllisyyttä siitä, että en ollut kotoisin slummeista.
Sitten kuulin, ettei Jorge Benkaan ollut, joten ajattelin, että ei se mitään!
Tämä on meidän juttumme!
Etelä on meidän!
Kävimme rouva Marian talolla -
harjoittelemassa Kleberin luona.
Rouva Maria joutui sietämään meitä.
Pidimme kovaa ääntä koko päivän.
Zimbabwe tarjoutui levyttämään levymme.
Albumin teko kesti liian kauan.
Kun se lopulta ilmestyi, ryhmä oli hajalla.
Teimme keikkoja, mutta se ei riittänyt minulle,
koska minulla oli lapsi,
kaksi veljeä ja maksoin vuokraa.
Jätin työni, mutta levyä ei ollut julkaistu.
Hitto.
Levyä ei vain julkaistu. Sitä ei tullut.
Mitään ei tapahtunut. Minulla ei ollut työtä eikä mitään.
Eräänä päivänä Serafim ilmestyi käsissään levy, Holocausto Urbano.
Hän sanoi: "Tässä se on."
Hitto! Me halasimme ja sanoimme: "Hitto, se on vihdoin ulkona!"
Hitto, Holocausto Urbano julkaistiin!
Laulut olivat vielä aggressiivisempia.
Se ei ollut tarkoituksemme, mutta ajat vaativat sitä.
Se oli huuto, joka oli jumissa kurkussamme.
Kerron, miksi maailma on tällainen
Se voisi olla parempi, mutta se on paha
Vaikeita aikoja, elämä on vaikeaa
Etsimme todellista syytä
Mutta kukaan ei tiedä Vaikeaa
Vaikeita aikoja
KL Jay!
Vaikeita aikoja…
Sitten alkoi tapahtua.
Brown meni naimisiin serkkuni Elianen kanssa.
Oli albumin julkaisujuhlat. Lähdimme takaisin bussilla.
Ajoimme läpi Largo 13 de Maion,
ja kaikki olivat onnellisia. Niin onnellisia.
Lähdimme bussista maksamatta. Aloimme vain kävellä.
Kuljettaja huusi peräämme.
Jatkoimme vain kävelyä.
Paljon kauempana poliisi pysäytti meidät.
Kuljettaja soitti heille, ja he tulivat juosten.
Meidät pakotettiin seinää vasten.
Meidät hakattiin kunnolla.
Hakattiin kunnolla.
Varsinkin Blue ja Brown.
Poliisi pakotti Brownin seinää vasten, kun hän lyyhistyi.
Sitten hän iski häntä jalkojen väliin. Nyrkki iski voimalla ylös maasta asti.
Käteni olivat raudoissa selän takana. Poliisi löi minua naamaan.
Olin käsiraudoissa.
Sitten poliisi sanoi:
"Te lähdette putkaan, ja te naiset voitte mennä kotiin."
Sanoin, etten lähde.
Olen varma, että jos olisin lähtenyt, heidät olisi murhattu.
Se oli törkeää. Kaikki olivat täysin raivoissaan.
Julkaiset levyn ja kotimatkalla sinut hakataan.
Sanoituksemme käsittelivät jo silloin protestointia ja kaupunkien ongelmia.
Se oli vastarintaa -
kaikkea alistamista ja sortoa vastaan, jota kärsimme diktatuurin jälkeen.
80-luku oli kauheaa aikaa Brasilian mustille.
VUOSIEN 1970-1980 VÄLISENÄ AIKANA VALKOINEN VÄESTÖ VÄHENI 61 %:STA 55 %:IIN
KYMMENEN VUODEN AIKANA MUSTIEN OSUUS VÄESTÖSTÄ KASVOI 28 %:STA 38 %:IIN
KEHITYKSEN MUKAAN VUONNA 2000 MUSTIEN OSUUS VOI OLLA 60 %
HE VOIVAT HALLITA BRASILIAN POLITIIKAN KAIKKIA AVAINASEMIA.
Hullua, eikö?
He julkaisivat lausunnon,
jonka mukaan mustat naiset eivät saa synnyttää, jottei meistä tule enemmistöä.
Ja ettemme ota valtaa.
MUSTIEN SYNTYMÄLUKU SAATAVA HALLINTAAN
Se oli sen ajan rotumurhaa.
Uusi demokratia muodostui, mutta sitä ei oikeasti ollut.
Se muodostui siirtymässä armeijan tiukan nyrkin puristuksessa -
ja taloudellisen kriisin rinnalla.
Brasilian rasismi imee tyhjäksi mustia ihmisiä.
Jäljelle ei jää edes vihaa.
Viha voi olla hyödyllinen motivaatio sodassa.
Vihan tunne on jotain sen sijaan, ettei tunne mitään.
Heti kun aloimme räpätä tosissamme,
meistä tuli virkavallan vihollisia,
vaikka he eivät tienneet meidän olemassaolostamme.
Ymmärrätkö?
Missä tahansa he ovat, minäkin haluan olla,
vaikka vain kaukaa tai ajatuksissa.
Nimiä alkoi nousta, kuten Malcolm X ja muut.
Halusimme oppia liikkeestä, joten menin Black Power -liikkeen juhliin.
Sen jälkeen muutkin räppärit alkoivat mennä.
Piti yhdistää kaksi asiaa,
jotka olivat yhteydessä mutta erillisiä.
Järjestäytynyt mustien liike,
jonka mustat olivat koulutettuja ja tietoisia asioista,
ei tavoittanut mustia nuoria, jotka eivät olleet tietoisia.
Racionais tavoitti nämä nuoret.
Silloin alkoi tapahtua.
Suunnitteilla oli marssi, joka oli tarkoitettu mustille.
Huhujen mukaan sinne oli tulossa myös skinheadeja -
hakkaamaan kaikki.
Olimme Geledesissä, ja kaikki olivat kauhuissaan.
MUSTA IMAGO
"Ei, se on paha, pitää perua…"
"Mitä?
Odottakaa. Käymme lähiössä ja palaamme pian."
Tulimme takaisin aseistautuneina. "Aloittakaa marssi. Tulemme mukaan.
Katsotaan, tulevatko kaljupäät paikalle. Annamme heille kyytiä."
Kaksi perhettä yhdistyi, poliittinen musta liike -
ja uudet laulavat nuoret.
Ahdasmielinen Ahdasmielinen
Et kuuntele minua tai et ymmärrä
Yritän varoittaa sinua Kutsut minua tyhmäksi mustaksi
Primitiiviseksi ja vihaiseksi Tiedät sen
Pelaamme kiinteällä pakalla
Uloskäyntejä on kaksi Herää tai hukut omaan apatiaasi
Valitse tiesi Tuhoa tauti
Ole tosi, puhdas ja tietoinen musta mies
Tai jäät ahdasmieliseksi, veli
VALITSE TIESI
Ahdasmielinen veli
Tuhoa tauti
Valitse tiesi
Emme tienneet, tulisiko Racionaisista mitään,
mihin suuntaan taistelu kehittyisi tai kuka meitä oli vastassa.
Kaikki olivat.
Jopa oma tietämättömyytemme kääntyi meitä vastaan.
Emme tienneet tehtäväämme, kokemattomuus. Kaikki oli meitä vastaan.
Kaikki huomioon ottaen -
on hämmästyttävää, että onnistuimme.
Henget olivat kai puolellamme.
Emme olleet tarpeeksi fiksuja hommaan.
Ihan oikeasti.
Nämä kuvat.
Tuo. Se on sama funk-kappale…
Tämä oli Zimbabwe-studiolla.
Entä tyttöystävä? -Tämä oli Zimbabwessa.
Niinkö? -Niin.
Polttelimme silloin autossa pilveä ja kuuntelimme Jorge Beniä.
Halusin olla kuin hän, laulaa samalla lailla.
Voin kuvitella naapurustoni kuunnellessani hänen musiikkiaan.
Ei ole helppoa liittää poliittista sanomaa -
tanssibiittiin.
Meillä ei ollut sitä taitoa vielä.
Hänen sanavarastonsa oli mahtava.
Se itse oli täynnä rytmiä.
Huomasin yhden taustaraidan keskellä harmonioita.
Carol, Carolina.
"Mahtavaa! Laulaja on arabialainen. Se on Afrikasta!"
Kuuntelin sitä musiikkia silloin,
kun teimme Raio X do Brasilia.
1993 Olemme palanneet
Racionais
Käytämme estoitta sananvapauttamme
Yhtä harvoista oikeuksista
Joka nuorilla mustilla yhä on tässä maassa
Olette saapumassa tiedon maailmaan
Itsetuntemuksen, irtisanoutumisen ja hauskanpidon
Tämä on röntgenkuva Brasiliasta
Tervetuloa
KL Jay!
Revitä!
KL Jay, raivoisa koira North Sidesta.
Jou!
Haluatteko nähdä jotain?
Mitä kuuluu, South Side?
Kaikki hyvin?
Kannatan North Sidea.
Kannatan East Sidea.
Kannatan West Sidea.
Kannatan rauhaa -
South Siden kaikille köyhille yhteisöille!
Viikonloppu puistossa
Viikonloppu on täällä ja kaikki pitävät hauskaa
Kesä, pelkkää iloa
Tammikuu Sao Paulossa, South Sidessa
Kaikki rentoutuvat Sinisen taivaan alla
Haluan nauttia auringosta
Tavata kundit ja pelata korista
Ei ongelmia
Olen tunnin päässä kulmilta
Pian näen kaikki rauhassa
Yksi, kaksi, kolme autoa jalkakäytävällä
Rikkaat pojat juhlivat nauraen
Avoimessa tallissa he pesevät autoja
Tuhlaavat vettä ja juhlivat
Katsokaa näitä ihmisiä
Jäätelökaupat, elokuvateatterit Ja lämmitetyt altaat
Katsokaa rikkaita poikia ja tyttöjä
Hukutetaan ämmä altaaseen
Siellä on törmäilyautoja Näen ne
Aivan kuin eilen televisiossa
Katso hienoa klubia
Katsokaa mustaa poikaa Katsomassa sisään
Hän ei muista edes rahaa Joka hänen on vietävä
Juopolle isälleen, joka huutaa baarissa
Hän ei muista edes eilistä Tätä päivää tai tulevaa
Hän vain unelmoi muurin läpi
Kulmilla ilo pysyy ennallaan
On melkein keskipäivä Kaikki ovat euforisia
Veljeni ja kaverini asuvat täällä
Suurin osa täällä näyttävät minulta
Täällä olen iso juttu, hallitsen yleisöä
Väki on sambannut aamukymmenestä
Huomaa biitti ja muista sointu
Mitä sanot, Mano Brown?
Saarnaa seuraajille
Pienituloisten sankari
South Siden yhteisö on ylpeä
Portailla on ruumis Vanha rouva saapuu
Poliisi! Kuolema! Poliisi! Apua!
Mustat ja köyhät ihmiset samaistuivat todella lauluun.
Se oli suuri vallankumous.
Meistä tuli suosittuja.
Ensimmäinen haaste oli tavoittaa lähiöt.
Siihen mennessä se ei ollut onnistunut.
Ketä ne ajatukset kiinnostivat? "Voz Ativa", "Negro Limitado"?
Joitain opiskelijoita ja opettajia.
Jotain asiantuntijoita. Joitain, aina vain joitain.
Kun "Homem na Estrada" ilmestyi, löimme läpi.
Kuka hallitsee kaikkea?
Rikkaat.
Kuka tuomitsee? Rikkaat.
Ketkä säätävät lait?
Rikkaat.
En ole koskaan nähnyt rikkaan varkaan kuolevan.
Monet kavereistani eivät selvinneet edes 23-vuotiaiksi.
He ovat joko vankilassa tai kuolleet.
Jokainen voisi elää rauhassa ja omistaa kaiken, mihin on oikeutettu.
Mutta on ihmisiä, jotka kuvittelevat voivansa kieltää sen,
koska he pitävät teitä alempiarvoisina.
Kaikki täällä voivat olla mitä haluavat.
Valtuutettuja, kongressiedustajia, opettajia, lakimiehiä,
jalkapalloilijoita, sambalaulajia tai räppääjiä.
Mies tiellään aloittaa elämänsä alusta
Hänen tarkoituksensa ja vapautensa
Ovat hukassa, pyyhitty
Hän aikoo todistaa itselleen, että hän on muuttunut
Että hän on toipunut ja haluaa elää rauhassa
Eikä koskaan katsoa taakse
Sanoa rikokselle "ei enää"
Koska hänen lapsuutensa ei ollut ruusuinen
Nuorisovankilasta on vain kipeitä muistoja
Rahan tienaaminen ja rikastuminen vihdoin
Monet ovat kuolleet uneksien siitä
Mutta kuka voi olla onnellinen Eikä epätoivoinen
Nähdä lapsensa syntyvän köyhyyteen
Paikassa, jonka ainoa ilo on baari
Ja Candomblé-usko, siunaukseksi
Tämä on kulissi tarinalle, jonka kerron
Mies tiellään
Olin saavuttanut Brasilian kansan sydämen.
Heidän sielunsa.
Miten puhua mustista ja valkoisista tai köyhistä ja rikkaista brasilialaisille?
He eivät ole Bronxista.
He eivät tunne "vain valkoisille" tai "vain mustille" vessoja.
Koko näkökulma ja herkkyys on erilainen.
Laulu räjähti yön yli.
Kymmenestä autosta kahdeksassa soi "Homem na Estrada".
Luoja…
Kappale soi radioasemilla, jotka soittivat muutakin kuin mustaa musiikkia,
tai mustaa bilemusiikkia.
Sitä alettiin soittaa ympäri Brasiliaa.
Kaikki olivat iloisia, että kappaletta soitettiin.
Levyt myivät.
"Haluan puhua kanssasi", Brown sanoi.
"Serafa, olen oikeasti vihainen.
Tämä on paskaa, Serafa. Mitä hittoa?
Lauluni soi kaikkialla.
Se soi rikkaiden asemilla, jopa uskonnollisilla asemilla.
En halunnut biisiäni kaikkialle.
Miksi he soittavat sitä?
Soita heille ja vedä se pois."
"En minä saanut sitä sinne. Miten voisin poistaa sen?"
He vievät vapautesi Perheesi, moraalisi
Senkin jälkeen, kun pääset vankilasta
Sinut tunnetaan entisenä vankina
En luota poliisiin…
Ne paskiaiset!
Kun Racionais tuli tunnetuksi "Homem na Estrada"kappaleella,
sanat "en luota poliisiin, ne paskiaiset" -
jäi ihmisten päähän.
Poliisi mietti: "Mitä? Keitä he ovat?"
Ja he tulivat peräämme.
Nauhoitimme sanoituksen -
ja soitimme ja lauloimme sitä konserteissa.
Yleisö toisti sitä.
50 000 ihmistä toisti sitä, ja 100 000 ihmistä toisti sitä.
Anhangabaun konsertissa poliisi toimi turvamiehinä.
Kaikki lauloivat: "En luota poliisiin. Ne paskiaiset."
Mitähän tapahtui?
Show oli ohi.
Poliisi keskeytti show'n.
Jokainen poliisi unelmoi pääsevänsä Racionaisin kimppuun.
Kaikki naapuruston poliisiasemat saivat hälytyksen, kun aloin laulamaan.
"Täällä saa laulaa kuka tahansa paitsi nuo tyypit.
Heillä ei ole asiaa alueelleni."
Se oli poliiseille kunnia-asia siihen aikaan.
"Kuka vain paitsi ne."
Oli onni, ettei meitä ammuttu lähtiessä.
Olin keittiössä ja puhelin soi.
"Kerro pojallesi,
että aiomme tappaa hänet.
Poliisin solvaaminen loppuu nyt.
He luulevat olevansa niin mahtavia."
Sanoin, että ennen kuin tapatte hänet, tulkaa tappamaan minut ensin.
Hengellinen oppaani on Ogum-de-Lei.
Hän huolehtii meistä.
Ana oli aina heidän kanssaan.
Tämä on myös ystäväni, hän on ystäväni…
Missä on…?
Hän seurasi poikaansa kaikkialle.
Hän matkusti kaikkialle heidän kanssaan.
Häivy täältä!
He olivat hyvin läheisiä.
Heillä ei ollut muita.
Hän seurasi kaikkea ja osasi kaikki sanat.
Hei, Blue.
Menemme poliisiasemalle joka tapauksessa,
sinne on mentävä, siitä ei pääse.
Järjestelmä määrää.
Haluamme nähdä kansamme -
irti alkoholista, huumeista,
ja rikollisuudesta.
Jotkut haluavat nähdä meidän kamppailevan yhä enemmän ja kuolevan.
Ihan oikeasti.
Rikkaista tulee yhä voimakkaampia, ja väkeämme kusetetaan.
Ihan oikeasti.
Jos sanot, ettet halua sitä, olet vaarallinen.
3. POLIISIPIIRI
Kun määrität, millä puolella olet, ongelmia seuraa automaattisesti.
Sanoimme sen, mitä he eivät halunneet kuulla.
Käyttäydyimme, kuten he eivät halunneet.
Voitteko lähteä?
Vainoaminen alkoi.
Kun saavuimme asemalle, päällikkö oli kauhuissaan.
"Kuka on vastuussa tästä?
Kuka poliisi on vastuussa?
Olette aiheuttaneet ongelmia.
Kolme asianajajaa, yksi senaattori,
kaksi kongressiedustajaa ja pormestari soitti minulle."
Silloin Racionais näytti voimansa.
Oletteko valmiit sotaan?
Yksi kaikkien -
ja kaikki yhden puolesta!
KL Jay!
Lisää ääntä!
Racionais!
Hyvät ihmiset!
Ylistys Jumalalle!
Suurin!
Sao Paulon kaduilta maailmalle…
VIHAINEN, RADIKAALI, RACIONAIS MC's
HE OVAT MUSTIA, VIHAISIA JA ILKEITÄ EIVÄTKÄ HE OTA VANKEJA
Aloimme esiintyä Sao Paulon ulkopuolella.
Aloimme matkustaa.
Nousimme bussiin ja menimme -
minne musiikki vei. Ei kysettäkään.
Rapin oli päästävä sinne.
Sitten meidän piti hankkia toimilupa.
Meillä oli paperit, toimisto ja kaikkea.
Sitten kirjanpitäjämme sanoi, että voisimme kantaa aseita.
"Oikeastiko?"
Olemme aseistettuja ja vaarallisia. Testaa.
Ajattelimme kuin jengi.
Siksi meillä on se maine.
"Voi luoja, Racionais!"
Kun tulimme esiintymispaikoille, vastaanotto oli vihamielinen.
Emme keikkailleet hienoilla alueilla. Soitimme paikoissa kuten Fundao,
jossa tapahtui kaikenlaista.
Emme voineet olla nössöjä.
Meidän oli oltava kovia ja aina valmiina.
Kuvaa noita tyyppejä.
Vittu…
Saavuimme bileisiin Pelotasissa,
ja siellä oli paljon poliiseja. Isoja, valkoisia poliiseja. Tosi vahvoja.
He potkivat jotain nuoria.
KL Jay meni puhumaan heille,
ja he löivät poikaa aseen perällä.
Hän vuosi verta.
Yksi serkkuistamme huomasi yhden poliisin liukastuneen,
joten hän vei poliisin aseen ja nousi bussiin.
Yhtäkkiä bussi oli piiritetty.
Olimme jumissa sisällä.
Sitten Priscilla ilmestyy.
"Anteeksi, olen heidän managerinsa. Puhun heille. EI hätää. "
Bussin ovi aukeaa, Priscilla tulee sisään.
Kohta tähtäämme poliiseja aseilla bussin ikkunoista.
"Haistakaa paska, kusipäät!"
Word! Pojat ovat koossa, joten pidetään hauskaa.
Rentoutukaa kaikki, ei ongelmia.
Edi Rock, KL Jay, Ice Blue ja Mano Brown.
Emme olleet väärässä.
Kyttä antoi napata aseen helposti ja halusi satuttaa meitä.
"Ota aseesi ja mene."
Sitten he päästivät bussin lähtemään.
Mutta matkalla, kun olimme noin -
kymmenen kilometrin päässä tapahtumapaikalta,
bussia tulitettiin.
Luoteja oli paljon.
Bussiyhtiö ei enää koskaan vuokrannut meille bussia.
Haistakaa paska! -Ei, haista itse paska!
Haista paska! -En aio vain torua!
Älä koske minuun! Olen poliisi!
Mitä sitten?
Kaiken vainon jälkeen bändi lensi ensimmäisen kerran.
Menestyksen makua. Kiva.
Eikö? Hienoa.
En ollut ennen lentänyt. Ensi kerta oli Racionaisin kanssa.
André on perämiehemme. -André on täällä.
Montako tulee vielä?
Homma on tämä. Olette laihoja.
Vaihdetaan. Me neljä emme mahdu.
Valmistaudutaan nousuun.
Kaikki ovat sisällä. Valmiina nousuun.
Hei, älä nyt…
Haluan sanoa jotain.
Apua!
Aloimme matkustaa kunnolla vasta vuoden 1994 jälkeen.
Ennen sitä ei paljon.
Kävimme Brasiliassa.
Nuo kuvat olivat Brasiliasta.
Menimmekö bussilla? -En muista. Ei lentokoneella.
Miten menimme? Muistan, että se oli vitun kamalaa.
Muistatko, kun Cabelo jätti palkkamme…?
"Managerimme on idiootti! Olet…"
Cabelo palasi rahojen kanssa.
"Rahaako te haluatte?"
Kun sain ensimmäisen kerran -
palkkani ja myyntitulot,
olin ihan pihalla.
"Mitä minun pitäisi tehdä rahoilla?"
Milton iski sen pöytään, ja minä kysyin: "Milton, mitä tuo on?"
Mitä minä teen rahoilla? En minä ota niitä."
"Se on sinun rahaasi." -"Onko tämä kaikki minun?"
Ostin uuden moottoripyörän, ja kun tulin paikalle, kaikki olivat:
"Leveiletkö? Ihmiset eivät pidä siitä."
Sanoin: "Veli.
Koska olemme mustia ja poliittisia, emmekö voi ostaa hyvää pyörää?
Mitä hittoa?
Sitten lopetan, olen roisto ja omistan omat kamani.
Onko se parempi?
Voinko sitten ajaa pyörääni?
Ostin sen omilla rahoillani.
Onko selvä?"
"Selvä."
Ja kun he vähiten odottivat, ostin vihreän Silverado-jeepin.
Vau!
"Tarvitsin auton pyörien kuljettamiseen."
Capao Redondo, South Side, Ice-T ja Racionais. Kaikki hyvin?
Täällä on karua. Mutta aitoa, tiedätkö?
South Centralin tyyppien pitäisi tulla tänne käymään.
Tämä on Ice-T ja Racionais MC's yhdessä.
Favelan ääni.
MTV Brasilia.
Rauhaa.
RACIONAIS JA PUBLIC ENEMY SAO PAULO - BRASILIA
Olimme alkaneet elää musiikilla.
Saimme siitä todella hyvän palkkion.
En voinut istua kotona.
Olin sinkku, en koskaan kotona. Minulla oli rahaa…
Joskus en käynyt kotona koko viikkoon.
Äitini sekosi.
"Edivaldo, poika!"
Olin aina klubeilla Edi Rockin kanssa.
Kävimme Clubhousessa kahdestaan.
Monta kertaa.
Se oli siirtymäaikaa -
köyhistä lapsista rahan tienaamiseen ja kuuluisuuteen.
Vastaan tulee huonoja aikoja,
jos et ole…
…sanotaanko vastuullinen.
Olin hyvin vastuuton ja epäkypsä.
Olimme matkalla konserttiin, ja minä…
Marginal-valtatiellä,
painoin kaasua, koska olimme myöhässä.
Pakettiauto ajoi keskelle tietä. Seurasin edessä olevaa autoa,
joka väisti, mutten huomannut.
Törmäsin autoon, ja se törmäsi tolppaan.
Koska emme käyttäneet silloin turvavöitä,
kuljettaja iski päänsä…
Hän sai päävamman ja kuoli.
RÄPPÄRIN KOLARISSA KUOLONUHRI
Autoni kääntyi katolleen, ja päädyin sairaalaan.
Se oli kamalaa.
Kaikki oli hyvin, ja yhtäkkiä. Pam!
Koko maailma hajosi. "Mitä helvettiä?"
Vedin kaverit mukaan johonkin, mikä ei ollut heidän syynsä.
Se oli vakavaa.
Se olisi voinut olla ryhmän loppu.
Aina kun julkaisimme levyn, jotakin tapahtui.
Edi Rockin onnettomuus, Blue menetti poikansa.
Niin…
Piti olla vahva.
Kaikki tapahtui samana vuonna, kun levy julkaistiin.
Ensimmäistä menestystämme seurasi kuolema.
Rahat alkoivat loppua.
Laskuja kertyi, enkä voinut maksaa niitä.
Se oli kamalaa aikaa.
Se oli rankkaa. Asuin hautausmaan vieressä.
Ikkunoita ei ollut, joten talo oli homeessa.
Ajattelin: "Hitto. En voi jäädä tänne.
Katso, missä tilassa olet."
Asuin Cohabissa.
Juuri kun luulin, että elämäni paranisi,
Cohab opetti, että se voi muuttua pahemmaksi.
Cohab oli karumpi naapurustosta huolimatta.
Se oli vähemmän romanttinen.
Siellä tapahtui outoja asioita.
Tyttäreni syntyi.
Sitten toinen tyttäreni syntyi.
Minun piti kasvaa vakaammaksi.
Haluan aina olla johtava valo.
Brown kysyi: "Tehdäänkö seuraava levy?"
"Mistä aloittaisin?"
No, vaikka…
Brasilian politiikka oli kiehumispisteessä.
Hip hop valloitti maailmaa.
Vapaampi elämä alkoi kukoistaa.
Siihen mennessä ulkopuoliset voimat olivat vakuuttaneet meidät siitä,
että meillä oli tehtävä.
Elämäni oli muuttunut, ja se välittyi musiikissa.
Se oli goottivaiheemme.
Raskaampaa kieltä, kovempi tyyli.
Tämä levy oli vahva sukellus, syvä sukellus helvettiin.
60 % köyhistä nuorista, joilla ei ole rikosrekisteriä,
on kokenut poliisin väkivaltaa.
Kolme neljästä poliisin tappamasta ihmisestä on mustia.
Vain kaksi prosenttia Brasilian opiskelijoista on mustia.
Joka neljäs tunti joku musta tapetaan väkivaltaisesti Sao Paulossa.
Olen Primo Preto, yksi selviytyjistä.
Olemme kansan ääni, tiedätkö.
Olemme niiden ääni, joilla ei ole ääntä.
Ihmiset samaistuvat siihen, mitä laulamme, sanomaamme ja pukeutumiseemme.
Ja biitissämme on voimaa.
Se on vastustamaton. Sille ei voi mitään.
Rajusti rauhallinen ja totuudenmukainen
Tulin kaappaamaan järkesi
Ravistamaan vertasi ja hermostoasi
Eikä se riitä, Brown on kuin raivokas koira
Numero yksi, katujen terroristi
Entten, tentten Minulla on teille jotain
Myrkyllinen räppi tai luotisuihku
Ennustus toteutui ennakoidusti
Yksi-yhdeksän-yhdeksän-seitsemän! A.D.
Musta raivo syntyy uudestaan
Racionais, luku 4, jae 3
Levystä tuli ilmiö,
kaikki kappaleen olivat hittejä.
Ajatuksena oli tulla suosituksi nuorten keskuudessa.
Kavereidemme kesken.
Liityin Sobrevivendo no Infernon aikaan.
Puhelinnumeroni oli levyn kannessa.
Puhelin soi loppumatta.
Illassa oli pari, kolme esitystä.
Olin itse taustatukena.
Olin tavoitettavissa vuorokauden ympäri.
Jos jotain tapahtui, minun piti ottaa yhteyttä ystävään tai asianajajaan.
Seurasin heitä puhelimessa. "Oletteko siellä jo?"
Meiren numero oli sairaala, poliisiasema, ensiapu, pankki.
Meire sai raskaan roolin.
Sanon usein, että Meire on Racionaisin koneen musta laatikko.
Siihen asti minä järjestin konsertit.
Hän otti ohjat ja hoiti kaiken kotipuhelimestaan.
Voin päästää irti ja keskittyä luovaan prosessiin.
Jokaisella on oma prosessinsa.
Energia tulee sisältämme, suonistamme,
ja kulkee koneeseen.
Kuin aave tai henki.
Se kulkee koneeseen, koetat sitä, tuotat ääniä, ja se tulee ulos.
Puhutaan vaikka esimerkiksi "Magico de Ozista".
Olin Edi Rockin luona.
Näytin hänelle sanoitukset. Hän sanoi: "Mahtavaa. Valitaan sämpli."
Näytin hänelle Isley Brothers -levyn.
Kappale oli hidas, joten sanoin: "Miltähän se kuulostaa 45-nopeudella."
Painoin nappia ja…
Hän sanoi vain: "Vau! Haluan tuon! Mahtavaa!"
Kaikki on kiinni harkinnasta, veli
Kaikki on kiinni ajattelusta
Poliisi näyttää aina huonoa esimerkkiä
Pesee katuni verellä ja iskee vihaa syvemmälle
Kaupungin kortteleiden sisällä
Äärimmäisessä yksinkertaisuudessa
Vapauteni varastettiin
Arvoani loukattiin. Ei!
Veljien on tajuttava
Lopettakaa toistenne tappaminen ja kiroaminen
Viekää se paska pois
En halua, että poikanikin kuolee
Tai sukulaiseni nielee luodin
Onko kuoltava, jotta Jumala kuulee ääneni?
Vai onko paikka muutettava Ozin ihmemaaksi?
Jou…
Kukaan ei syntynyt elämään vangittuna,
neljän seinän sisällä.
Tai kävelemään pää alhaalla ja kädet selän takana.
Te olette kaikki osa samaa järjestelmää,
ja kaikki kärsivät, kaikki ovat samasta paikasta,
kärsimyksestä ja köyhyydestä. Tiedättekö?
Toisilla on isä, joka juo, toisilla ei ole edes isää, kuten minulla.
Toisten piti vetää naruista auttaakseen äitiään.
Kukaan täällä ei ole muita parempi.
Kaikki tekevät virheitä, kaikissa on vikoja.
Emme voi osoittaa sormella ja toivoa rangaistusta,
koska teitä kaikkia rangaistaan, eikä kukaan pidä siitä.
Eikö niin? -Joo!
Etsi omaasi, minä etsin omaani. Se on rauhan taikakaava.
Tämä paikka on kuin miinakenttä
Niin monta kertaa halusin hypätä reunan yli
Mutta lähiö on ainoa, mikä minulla on
Elämäni on täällä, en voi vain lähteä
Pakeneminen on liian helppoa, en tee sitä
En aio pettää, kuka olin, kuka olen
Pidän siitä, missä olen ja missä olen käynyt
Favela koulutti minut liian hyvin
Tuo laulu kertoo siitä ajasta, joten ihmiset pitivät siitä.
Se oli siunattua aikaa,
koska se oli todellisuuteni.
Asuin siellä. Ymmärrän, miksi ihmiset -
pitävät siitä laulusta.
Se on siunattu laulu.
Jou…
Muistaako kukaan, milloin tämä tapahtui?
Suuri osa teistä oli ehkä lapsia eikä muista.
Toiset teistä muistavat.
Se on osa Brasilian lähihistoriaa.
Se tapahtui paikoissa kuten Vigario ja Candelaria.
Sitä tapahtuu myös Sao Paulossa koko ajan.
Taas osa Brasilian historiaa, joka on kirjoitettu verellä.
341 mellakkapoliisia Sao Paulosta -
sai käskyn hyökätä Carandirun vankilan yhdeksänteen paviljonkiin.
Sotilaiden piti kukistaa vankien mellakka.
SUREMME OIKEUDEN KUOLEMAA
Operaation aikana kuoli 111 vankia.
Sao Paulo, 1. lokakuuta 1992.
Kello 8.00.
Taas uusi päivä
Vahtitornin verenhimoisen katseen alla
Et tiedä, miltä tuntuu kävellä
Pää kiväärin tähtäimessä
Saksalainen konekivääri tai ehkä israelilainen
Silppuaa varkaat kuin paperin
En halunnut kirjoittaa sitä kappaletta.
Yhdeksännen paviljongin kaverit pyysivät sitä.
"Kukaan ei puhunut siitä. Teidän täytyy."
Jotkut ystäväni vankilassa ja muut seurasivat -
keskustelua jalkapallokentällä.
Minulle esiteltiin eräs vanhempi tyyppi.
Jocenir.
Hän oli kirjoittanut poliittisen jutun teurastuksesta.
Kun meidät esiteltiin kahdeksannen paviljongin kentällä -
pelin aikana,
oli niin kuuma, ja poltimme näin paksuja jointteja.
Luin sen, ja se oli mahtava.
Otin hänen sanoituksensa mukaani, eikä hän ollut vastaan.
Etsin häntä vuotta myöhemmin, mutta hän oli eri vankilassa.
Kesti vuoden löytää hänet uudestaan.
Laulun suosio oli räjähtänyt.
Ymmärrätkö?
Kaikki räjähti, koska kuvasimme videon vankilassa,
ja video voitti Brasilian yleisön valinta -palkinnon.
Suosio räjähti.
Racionais MC's!
MUSIIKKIVIDEOPALKINTO BRASILIAN MTV - 1998
PARAS RAPVIDEO "DIARIO DE UM DETENTO", RACIONAIS MC'S
Se oli virstanpylväs koko liikkeelle, ei vain meille.
Meille se oli kuin maailmanmestaruuskisat. Kaikki katsoivat ja hurrasivat.
Menimme lavalle ja pidimme yhdeksän minuutin puheen,
jossa annoimme tunnustusta ja puhuimme faveloista ja vankilajärjestelmästä.
Monet eivät uskoneet musiikkiimme.
He sanoivat, ettei rap ole musiikkia.
Mutta juttu on tämä.
Racionaisilla on tehtävä, emmekä me lopeta.
Musiikkimme on kaduilta.
Se on mustien musiikkia. Mustilta mustalle kansalle.
Favelan neljä poikaa asuvat yhä favelassa,
mutta nyt meillä on ääni.
Tulimme jäädäksemme.
Maailmaa järisyttävät artistit ovat paikalla.
KANSAINVÄLINEN KATSOJIEN VALINTA
Brasilia, Racionais MC's, "Diario de um Detento".
Levy julkaistiin ulkomailla. Me kiersimme ulkomailla.
Kävimme Kaliforniassa, New Yorkissa, Saksassa, Japanissa pari kertaa.
Hän käski mennä aamiaiselle ja lähti.
Pyysin häntä odottamaan, mutta ovi sulkeutui.
Nyt odotan avainta.
Kiitos.
Näin Brasilian eri lailla ulkoa päin.
Muualla oleminen on erilaista kuin siellä.
Sitä on turha yrittää ymmärtää. -Miten menee?
Hei, miten menee?
Siistiä. Olen poikien kanssa. Tässä he ovat.
Hei. -Jou, veli!
Katso teitä räppäreitä!
Jou, jou.
Pankkiryöstö on käynnissä. Katso projektia.
Niin sitä pitää.
Katso, miten he voivat. -Valtaavat maailmaako?
Hallitsevat maailmaa! -Hienoa!
Monet hyvät ihmiset, monet lauluntekijät ja ajattelijat -
avaavat keskustelua, laajentavat näkökulmia -
ja uudistavat taistelua.
Äitini esi-isät tulivat täältä.
Itä-Afrikasta. Kuušilainen kansa.
Se on vanha kansa, joka asui koko tällä alueella.
Se on harvinaista. -Se on harvinaista.
Useimmat tulivat tältä puolelta.
Niin. Brasilialaiset tulivat lähinnä tästä keskiosasta.
Ja täältä. Beninistä.
Minunkin äitini esi-isät ovat kotoisin Beninistä.
He lähtivät täältä ja tulivat satamasta Brasiliaan.
Sanon usein, että Sobrevivendo no Inferno vapautti minut orjuudesta.
Iltaa.
Olen William. Olen Zimbabwe Recordsista.
Tulimme luovuttamaan kultalevyn -
ja platinalevyn Racionaisille!
Kovasta työstä ilman mainostusta. Te teitte tämän.
Tämä on Mano Brown.
Hänen bensansa loppui.
Voitteko uskoa?
Mano Brown…
Racionais MC's!
Racionaisiin kuului paljon muitakin, ei vain me neljä.
Kyse on aina ollut perinnöstä ja liittolaisistamme.
Kaikilla meillä oli yhteyksiä muihin artisteihin.
Se oli koko tarkoitus, tiedätkö?
Edistää uusia artisteja ja pitää kone käynnissä.
Ed Loco opettaa meitä jakamaan valtaa muille.
Kerro vähän studion perustamisesta ryhmien auttamiseksi.
Olen yhä pieni tekijä, toimin kotoa,
teen mitä voin auttaakseni liikettä.
Racionais oli kypsempi -
ja itsenäisempiä musiikin tekemisessä.
Meillä oli omat varusteet, joten voimme tehdä sitä kotona.
Dexter sai tarjouksen ja alkoi äänittää vankilasta.
Meidät kutsuttiin tuottamaan albumi.
Vankilassa oli meneillään projekti, joka mahdollisti vierailut.
Kävimme puhumassa hänelle.
Ja liikkeen johtajat tulivat puhumaan minulle.
Vankilassa oli paljon rapryhmiä.
Se oli sosiaalinen ilmiö.
"Diario de um Detento". Koska kuvasimme videon siellä,
se avasi heidän mielensä.
Heillä oli vapaa-aikaa siellä,
joten nämä uudet ryhmät alkoivat räpätä.
Kun aloimme kuunnella Racionaisia, hyvä Jumala!
Se kosketti mustia syvästi -
eri puolilla lähiöissä.
Se oli herääminen.
Herääminen, herätyshuuto, huuto aseisiin, huomion vaatimus…
Se oli kaikkea kuviteltavaa.
Halusin kanteen goottilaisen fontin,
koska räppärit LA:ssa käyttivät sitä.
Se sopi hyvin -
symboleiden ja kaiken kanssa. Halusin sen levylleni.
Laitoimme kanteen ristin,
ja jotkut tyypit tulivat konsertteihin kantaen valtavia Raamattuja -
papin puvuissa.
Jotain ääriryhmän jäseniä.
Yhdistivät rodun, Jumalan ja rikollisuuden. Tajuatko?
Satutat minua. -Coquinho! Sulje ikkuna.
Satutat kätesi.
Luoja…
Hänen kätensä voi katketa irti.
Joo! -Hitto, poika!
Niin. 1998.
Mano Brown, KL Jay, Ice Blue, Edi Rock.
South Side, North Side.
Favelan ääni on osana.
"Vaikka kävelisin kuoleman laaksossa,
en pelkäisi pahaa,
sillä sinä olet kanssani."
Olemme tässä sotkussa yhdessä!
Tiedätkö mitä huomasin?
Levystä oli tulossa kirous.
Kun lauloin kappaleita keikoilla ja toistin sanoja,
sama juttu uudestaan ja uudestaan, kaikki yhdessä,
ilmapiiri oli pahin mahdollinen.
En pitänyt siitä. Lauloin ilman sydäntä.
En enää nauttinut bileistä.
Taustamme oli henkinen.
Ja lauluissa puhuttiin verilammikoista.
Ihmiset kuuntelivat niitä kotona,
paikoissa, joissa piti pitää hauskaa.
Herran tähden. Se on vaarallista.
Sen piti muuttua.
Uskon sanojen ja toiston voimaan.
Hei, juttu on tämä…
Kun näin keikoillani ruumiita,
Racionaisin t-paidoissa, aloin ajatella.
Kun ruumis heitettiin jalkoihini Baurussa,
ajattelin jo kaikkea muutakin uusiksi.
Mietin, mitä hyötyä minusta oli millekään.
Yleisö ei tiennyt, mitä tehdä ammutulle.
He heittivät hänet jalkoihini.
Tiedätkö?
Ihmiset astuivat yli pyytämään nimikirjoituksia. Näin sen.
Tyyppi väänteli tuskassa, ja ihmiset astuivat hänen päälleen -
saadakseen nimikirjoituksen.
Lopeta. Lopettakaa. -Tämä on paskaa.
Olenko joku pelle, joka puhuu rauhasta, kun te tapatte siellä toisianne?
Haistakaa paska!
Olenko hullu, kun puhun rauhasta?
Voin kertoa tämän.
Järjestelmä ei välitä, vaikka ulkona olisi kymmenen kuollutta.
He haluavat teidät kaikki kuolleiksi.
Teillä on vain toisenne. Tajuatteko?
Ja aivonne. Eikö?
Voin kertoa tämän,
Sobrevivendo no Inferno ajoi meidät favelasta.
Opiskelijat pitivät siitä.
Kun tajusin sen, piti keksiä uusi strategia.
Sanoin heille, että katoamme.
"Kaikki on väärin. En nauti tästä. Homma tuntuu puulta."
Eräänä päivänä Brown kysyi:
"Montako keikkaa on jäljellä?
Vain niin montako?
Tehdään ne ja lopetetaan toistaiseksi."
"Mitä tarkoitat? Me näännymme."
"Hoitakaa se. Olitte ennen gangstereita!
Hoitakaa se. Ettekö osaa muka muuta kuin laulaa?
Käytetään, mitä meillä on. Aloitetaan alusta."
Ja muutimme takaisin kotikulmille.
Vietimme siellä aikaa ja hengitimme sitä ilmaa.
Sen jälkeen, kun lopetimme, menin takaisin ja vielä syvemmälle.
Palasin Jardim Lebloniin, juurilleni,
moikkaamaan väkeäni. Palasin sinne.
Tervehdys Brasilialle, etenkin Sao Paulolle.
Puhutaan viimeisen 500 vuoden valheesta.
Vitut löytöretkien 500-vuotisjuhlasta!
Pedro Alvares Cabral ja Christopher Columbus,
häpeämättömät eurooppalaiset,
tulivat tänne ja teurastivat kaikki.
Koulussa heistä puhutaan kuin sankareista.
Mitä paskaa!
Ensi viikolla mukana on UTen Play. Heippa.
Pidit siitä tai et, vuosi 2000 oli käännekohta.
Kaikki 90-luvulta alkoi näyttää 90-luvulta.
Vuodesta 2000 lähtien ei ollut muuta tietä.
Metron ja Lulan myötä -
Capao modernisoitui.
PCC:n ja kaiken muun myötä.
CARANDIRUN VANKILA SAO PAULO
Seuraava asema, Capao Redondo.
Silloin ymmärsin sen uudestaan.
Uusi sukupolvi addikteja, hulluja,
surullisia ihmisiä ja kärsiviä kärsivät taas uusista syistä.
Mutta näin myös, kuinka toiset selviytyivät kaikesta helvetin hienosti.
Selvisivät taudeista, köyhyydestä…
Itkemättä tai valittamatta, tyylikkäästi.
Kauniisti.
Siihen aikaan meillä oli ystävä, DJ Nel.
Levyjen välisenä aikana ystävystyin hänen kanssaan,
ja hän alkoi tutustuttaa minua muihin juttuihin.
Muuhun musiikkiin.
Hän sanoi: "Kuuntele Milton Nascimentoa.
Kuuntele Miles Davisia.
Kuuntele Clube da Esquinaa.
Musiikistasi puuttuu ulottuvuus.
Kuin heittäisi kiven asiakkaan kasvoille.
Se kaipaa lisää kerroksia."
"Lisää kerroksiako?
Olet ottanut jotain LSD:tä."
Hän puhui jatkuvasti vedestä ja luonnosta.
Hän soitti musiikkia, joi viiniä, poltti pilveä -
keskellä päivää kympin edestä.
Se oli hänen juttunsa.
Mietin, miten hienoa! En olisi huomannut sitä.
"Veli, nauti vain hetkestä. Nauti siitä, mitä voit.
Ei kaiken tarvitse liittyä yhteiskuntaan ja kaikkeen.
Emme pysty käsittelemään sitä kaikkea.
Tunne ensin itsesi."
Olin vain samaa mieltä, en tiennyt mitään.
Oli kuin hullu neuvoisi idioottia, minua.
Luulin olevani äijä, mutta olin vain idiootti,
en tiennyt mitään, olin vain samaa mieltä.
Se puuttui edellisestä levystä.
Tämä uusi ulottuvuus.
Kun löysin sen, rakastuin.
Hän todella tuntee musiikin.
Aloin käydä padolla, kun satoi.
Menin, kun siellä ei ollut muita.
Kun se oli vain minua varten.
Harmaa valo…
Se oli kuin itsetutkiskelua.
Tuuli, ukkonen…
Neuroosi…
Se oli näkökulma, jota emme olleet käyttäneet -
viime levyllä.
Yhteinen heikkouden tunne, josta ei puhuta.
Siunausta, äiti
Aloitamme lähetyksen
Tämä on Exodus-radio
Hei
Herätään jo
Aurinko ei odota Herätään jo
Aika ei väsy koskaan
Pyysitte sitä
Pyysitte tilaisuutta Toista mahdollisuutta
Jumala on armollinen, eikö olekin?
Hei, uusi päivä juuri sinulle
Mikä upea sininen taivas!
Herätään jo, herätään jo
Katso kasvojasi Luotan sinuun tässä sodassa
Laiskuri on voiton vihollinen
Heikoille ei ole tilaa Pelkuri kuolee edes yrittämättä
Kerron totuuden, ajat ovat kovat
Et voi luottaa edes itseesi
Viholliset ovat ilmaisia
Betoniviidakko murskaa nöyrän
Olet niin iso kuin unelmasi
Toimi oikein, tee oma juttusi
Herätään jo, herätään jo Pidä pääsi ylhäällä avoimesti
Mitä pelkäät? Se ei ole koskaan ollut helppoa
Kerää palasi ja liity taisteluun
Mutta muista, mitä tapahtuukin
Jokaista päivää seuraa toinen
Olemme palanneet, veljet!
Sao Paulon kaduilla
Kaverit tuntevat vain jalkapohjillaan
Se ei ole pessimismiä vaan todellisuus
Elääkseen ja nauttiakseen Kaverit imevät savua
Se on makeaa myrkkyä…
Hei! Kaneli!
Lipsahdin, mutta tulin takaisin
Palasin veljien takia
Ja vastaavasti massin
Ja Herran
Onko se hyvä?
Niin se on
Mieleni on sokkelo Ja sydämeni itkee
Se itkee nyt, mutta nauraa myöhemmin
Tule mukaan, veli, tule mukaan
Keskityimme yhteisöömme.
Veljiimme, kavereihin, perheisiimme, juuriimme.
Mielipuolien bändi kokoontui kadunkulmassa
Ja sanoi: "Tehdään tästä totta!"
Keinolla millä tahansa
Tehkää se itse
Te meitä varten, me itseämme varten
Meille ja vertaisillemme
Ja naapureillemme
Siinä se
Tunnen, mitä voin, hermot ja luut
Olemme, keitä olemme Kromosomien verkko
Vahvuuksineen ja heikkouksineen
Siinä kaikki ja niin se on
Uskokaa Jumalan oikeudenmukaisuuteen
Älä koskaan unohda, veli
Pidä pääsi pystyssä
Kaikesta huolimatta ja aina vaan
Uskokaa, kukat kasvavat kaatopaikallakin
Rukoile puolestamme, pastori, muista meidät
Tämän illan palvelus menee vielä hyvin
Ihailen uskovia Pyydän anteeksi
Mikä huijaus, mikä juoni Pyydän anteeksi
Joskus tunnen oloni epävarmaksi
Kuin rakki, jolla ei ole uskoa tulevaan
Sitten joku ilmestyy? Kuka on joku? Kuka se voisi olla, veli?
Anna lelu, joka läpäisee vaatteet…
Olen omahyväinen ja sanon, että olin hengen ruumiillistuma -
Sao Paulon kadulla sinä päivänä.
Sen joka mielessä.
Olen rapin soturi
Aina korkeassa jännitteessä
Yksi yhdelle, Jumala kaikille Olen täällä vain käymässä
Villi elämä En sovi uhriksi
Oikeus ja vapaus Tehtäväni on oikeutettu
Räppini laukaisee hullujen kuoron Ja romantikkojen
Hymyilen kuin lapsi kaikkialla
Minne menen Veljille
Tarjoan läsnäoloni
Se voi hämmentää Mutta on aito ja vahva
Paras ystäväni Marvin Gaye Lauantai valtatiellä
Mitä tahansa tuleekin Me kuljemme loppuun asti
Kutsu minua, kutsu meitä Missä vain tarvitaan
Paratiisissa tai tuomiopäivänä, pastori
Kutsu minua ja veljiä Pyydän sitä
Favela, Fundao Ikuistettuna runoihini
Villi elämä
Lähiöiden ihmiset olivat siellä kotonaan.
Se ei ollut vain Brownille tai Bluelle, vaan monille muillekin.
He järjestivät yhden kadun ja seuraavan, aloittaen ketjureaktion.
Monia ryhmiä, nimiä ja merkkejä syntyi kulmilla,
paljon eri värisiä hattuja.
Paljon yhteisöjä syntyi siitä hetkestä.
Se on yhdistelmä, tiedätkö,
kunnianhimoa, vastustusta, itsetuntoa, itsenäisyyttä…
Siten onnistuimme saamaan lähiöt mukaan. Kaikki.
Ihmiset, jotka eivät pitäneet rapistä, halusivat edustaa aluettaan,
eivätkä kumartaa päätä kenenkään takia.
Ihmiset eivät enää vaikuttaneet yhtä sorretuilta ja harhauskoisilta.
Jos kiinnittää huomiota, oikeasta ja väärästä huolimatta,
kulmilla on omat mielipiteensä ja siellä tapahtuu.
"Selvä, tehdään se."
Siellä alkoi todella tapahtua.
Ennen tätä albumia ajattelimme lähiöiden olevan -
alistuvia, tietämättömiä. Vieraantuneita. Tajuatko?
Kumoan sen tällä levyllä.
Soitamme ensi kertaa avoimessa tapahtumassa keskellä yötä Sao Paulossa.
Aamunkoitteessa noin kello 4.00 tai 5.00 aamulla.
Jos olette matkalla töihin,
ottakaa takki ja pipo,
sillä Sao Paulossa on kymmenen astetta.
Täysikuu valaisee Capaon kadut
Vain Jumala seuraa yllä Nöyrää, eikö?
Kippis! Kilautetaan! Naisille ja kovalle musiikille
Valkoviiniä Hyvä asianajaja kaikille
On helvetin kylmä
Mutta mitä tehdä? Tiistaisin ei ole hyvä juhlia
Se ei ole koskaan muuttunut, eikä muutu
Nuotion tuoksu täyttää ilman
Varhainen aamu sunnuntaina Sao Paulossa.
Häiriköintiä ja ilkivaltaa -
Racionais MC's keikalla Virada Cultural de Sao Paulon aikaan.
…rapryhmä Racionais MC's konsertissa.
Racionais MC's.
…Racionais MC's.
Praca da Se on kuin sota-alue.
Ihmiset yrittivät epätoivoisesti paeta yhteenottoa.
Tule tänne! Tule tänne!
Eikö poliisi olisi voinut välttää sitä?
Se oli runo.
Kerron, mistä se alkoi.
Se meni näin.
Siellä oli poika.
Poliisit jahtasivat häntä.
Musta poika. Ja hän väisti poliisia.
Satoi, katu oli märkä.
Kyttä kaatui eikä päässyt ylös.
Kyttä huutaa tuskasta. Ja muut poliisit jahtasivat poikaa.
Koko joukko. Ja hän juoksi.
Minä sanoin lavalla:
"Sotapoliisit luotiin vangitsemaan karkaavia orjia.
Varovasti niiden aseiden kanssa. Älkää ampuko ketään!"
Rapryhmä pyytää yleisöä siirtymään kauemmas poliiseista. Turhaan.
Siirtykää kauemmas poliiseista! Jättäkää heidät rauhaan!
Tappelu alkoi, ja sitten väkijoukko jakautui.
Poliisit yhdellä puolelle ja nuoret toisella.
Helvetti räjähti.
Tunsin olevani sota-alueella.
Pojilla kepit ja kiviä Poliiseilla kiväärit ja pommit
Autoja tulessa Teräsovet kiinni
Äiti kutsuu poikaansa Kun hänet ammutaan
Joku menettää jonkun Sielu liipaisimella
Juokse pakoon metroon
Tungos käytävässä
Joku jäi jalkoihin Ja jäi sinne
Viereisillä kaduilla Tilanne jatkui
Sota ja tuho Maailma lopussaan
Se ei ollut ikinä varma juttu. Se oli aina kireää.
Meitä kiellettiin esiintymästä ulkona,
ja vainoamiskampanja alkoi.
Meidän sanottiin olevan vaaraksi yhteiskunnalle,
yleiselle turvallisuudelle tai yhteiskunnan turvallisuudelle.
Se oli valtio ja poliisi. Mitä vaan.
Juttu oli järjestetty.
Kaikki tehtiin sääntöjen mukaan,
sopimukset ja kaikki.
Ei ollut mitään syytä, miksi kaikki tapahtui niin äkkiä,
ja että Racionaisin esiintymiset kiellettiin Sao Paulossa.
Uskon, että se oli jonkinlainen poliittinen juoni.
Tuntui, että kaikki loppuisi koska tahansa.
Mikä minä olen?
Olen kirkas ja suolainen Mahdun silmään, mutta painan tonnin
Maistun mereltä ja osaan olla huomaamaton
Olen kivun vuokralainen Missä asunkin
Keskellä yötä olen koston panttivanki
Olen epätoivon sisko Olen toivon pahin vihollinen
Minut voi synnyttää tavallinen tuholainen
Tai rakkaus Tai julma kukan piikki
Rakastan draamaa ja tulen sänkyysi
Halukkaasti, ilman lupaa Saat minut kärsimään
Luulin olevani vahva
Olen heikko Muiden joukossa
Kun on vaikeaa, eikä tapahdu mitään
Anna minun kävellä tuulta vasten
Miksi olla kova, jos sydän on herkkä?
Ei tuuli silti Se on pehmeä, säälimätön ja kylmä
Olen lämmin
Tahrasin runoilijan apean riimin
Vierin alas profeetan ruskeita kasvoja
Madot poistuvat tieltä Kun miehen kyynel putoaa
Taistelusi kestää koko iän
Sanotaan, että miehet eivät itke Aivan
Älä seuraa joukkoa, veli Jeesus itki
Hitto, veli, sanon sinulle Vaikka voin olla pöllyssä
Maailma voi hyvin loppua
Mitä tehdä Kun linnoitus horjuu
Ja kaikki hyvä ympärilläsi korruptoituu
Kaikkia, jotka korostivat mustan vallankumouksen merkitystä, vainottiin.
Ja heidät hiljennettiin.
Kaikki, mitä tein ja teen, perustuu Marighellan malliin.
Levyjen väli oli kymmenen vuotta.
Marighella aloitti paluumme.
Hiljaa, tai kuolet. Hiljaa.
Liikettä! Jumalauta!
Polvillesi, paskiainen!
Freedom Radio lähettää suorana.
Sitä mieltä lähiöt ovat Marighellasta.
Monet samaistuivat paljoon siitä.
Monet eivät olleet kuulleet hänestä, mutta kiinnostuivat.
…Carlos Marighella.
Hän oli samalla enkeli. Hänellä oli yksinkertaisia unelmia.
Unelmia tasa-arvosta.
Asento kenraalille
Tuhannet uskolliset miehet
Tulkaa!
Asento kenraalille
Tuhannet uskolliset miehet
Joukkojen suojelija
Kolme julkkisroistoa syntyy jälleen
Älyköt kerääntyvät taivaaseen
Uskollisten määränpää Jos Jumala vaatii apatiaa
Täytä…
Saat ykköspaikan elämässä vain pari kertaa.
Tällä videolla voitimme taas ensimmäisen sijan.
Racionais MC's!
Olemme elossa!
Lopuksi kaikkien aikojen paras VMB,
kaikkien aikojen paras VMB-konsertti -
menee teille, Racionais!
Esiinnyimme monen vuoden jälkeen MTV:n suorassa lähetyksessä.
Ja televisiossa. Olimme olleet MTV:ssä vuonna -98.
Montako vuotta myöhemmin? Neljätoista.
Meillä oli uusi asenne, paljon oli muuttunut,
paljon kokemusta, kaikki yhdistyi vahvasti.
Silloin Eliane tuli mukaan…
…ja sanoi, että tämä on tehtävä yhdessä.
Mielestäni Racionais sai aikaan muutoksen.
Alhaisesta itsetunnosta ja itse rohkeuden puutteesta,
he antoivat meille rohkeutta,
jotta uskalsimme nousta. "Pystyn ja teen sen."
Niin kävi minulle ja monille.
Kuulen päivittäin, miten Racionais muutti ihmisten elämän.
"Tämä Racionaisin kappale muutti elämäni."
"Aloin opiskella Racionaisin takia."
Racionais lähti Virada Culturalista vuonna 2007 -
koko tapahtuman jälkeen huonoissa väleissä.
Mutta heidän managerinsa kutsui heidät takaisin esiintymään.
"Hei, aika on koittanut. Tehdään se."
Sanoin vain, että poliisi voi jäädä.
"Heitä ei tarvita. Ongelmia ei tule.
Racionais kommunikoi."
Yleisö tarkkailee ja kuuntelee heitä.
Se on kuin kanava, napanuora.
Ihmiset suuttuvat, kun napanuora katkeaa.
Pääsimme lopulta sopimukseen.
Poliisi pysyisi perällä eikä yleisön joukossa.
Ja kaikki meni hyvin.
Racionaisin konsertissa oli satatuhatta ihmistä ilman ongelmia.
Racionais MC's!
Racionaisien kuunteleminen -
levisi hulluna.
Brown kutsui minut "Marighella" -videolle.
Oli kunnia voida -
kuvata brasilialaisen sankarin tarina -
yhdessä sankareideni Racionaisien kanssa.
Se toi mieleen lainauksen Malcolm X:ltä.
Hän sanoi kerran, että ainoat ihmiset, jotka ovat todella muuttaneet historiaa,
ovat ne, jotka muuttivat ihmisten käsityksen itsestään.
Racionais teki sen. Tiedätkö? He tekivät sen.
He eivät muuttaneet vain yhtä ihmistä. He muuttivat koko sukupolven.
On uskottava, että unelma on mahdollinen
Taivas on rajana Sinä, veli, olet lyömätön
Huonot ajat katoavat Se on vain vaihe
Kärsimys ruokkii vain rohkeuttasi
Sitten aloimme etsiä esiintymispaikkoja.
Kartoitetaan parhaat paikat ja esiinnymme vain niissä.
Mutta sitten ihmiset sanoivat: "Aiotteko tuoda Racionaisin tänne?
He tuhoavat kaiken! Heidän yleisönsä rikkoo kaiken."
Sanoin, ettei niin kävisi.
30 vuoden jälkeen haluan vain, että ihmiset pääsevät kotiin ehjinä.
En tarvitse kliseitä.
Ruumiita Racionais-konsertin päätteeksi.
Tämä on teille
Pysykää hengissä
Monet konsertissa eivät olleet ennen käyneet sellaisessa paikassa.
QUAD STUDIO NEW YORK - 2014
Sitten he päättivät tehdä albumin.
He menivät New Yorkiin äänittämään levyä.
Tajuatko? Se ei ole ba-dum ja sitten ba-dum-dum yhdessä.
Se on…
Kuuletko vuorottelun?
Eikö yksi bassorumpu voi korvata näitä kolmea?
Tein sen kotona.
Mutta en usko, että se on yhtä hyvä kuin alkuperäinen raskas bassorumpu.
Tiedätkö?
Maailma oli muuttunut vuodesta 2002.
13 vuotta myöhemmin.
Näytti siltä, että Brasilia oli todella edistynyt.
Se näkyi ihmisissä, ruoissa, juomissa, vaatteissa, kelloissa.
Oikeassa elämässä.
Se vaikuttaa kaduilla. Ja myös musiikissa.
Kaikki on valmista.
Pian pojat tulevat hakemaan rahat vesitornista.
Huomio! Tämä on fiktiota.
Samankaltaisuus mihinkään todellisiin tapahtumiin…
…on täysin sattumanvaraista.
Juttu on näin, B.
Kadulla on joukko kyttiä.
Homma voi karata käsistä.
Selvä. Käske poikien olla valppaina,
jotta heitä ei seurata, ja heidän puhelimensa toimivat. Kuitti.
Selvä. Aseet ovat puhtaat. Tuon ne paikalle.
Sama paikka, samaan aikaan. Kuitti.
Kaikki tietävät, että asiat ovat pahasti,
mitään ei tapahdu, ja me hallitsemme.
Värit ja arvot…
Olemme ottaneet vallan!
Kuitti.
Olemme mitä olemme
Värit ja arvot
Olemme mitä olemme Värit ja arvot
Funk Conspiracy International, Jamaica, Queens
Fundao, Sabin Homma minulle
Jos Jumala loi minut tällaiseksi
Kaikki on kunnossa Toin massia
Pilvet ja mustat lampaat seuraavat minua
Pimeitä aikoja tulee Me koimme ne myös
Kävelen pitkin ohutta katkoviivaa
Maalla, jonka sankari tappoi miljoona intiaania
Reunoilla musta mies on kuningas
Ei ole väliä, pidätkö meistä vai et
Alentaisinko itseni miellyttääkseni sinua? En ikinä!
Koska en sano sitä, he luulevat, etten tiedä
Sao Paulossa on paljon rahaa
Älä menetä huomiota Tarkasta virta
Cross Fox, Tucson, X5, bam
Musta ja kullankeltainen on ylellinen
Olemme mitä olemme
Värit ja arvot
2014 VÄRIT JA ARVOT
Se on räppiä. Liiketoimintaa, tosielämää.
Kulissien takana.
Se on elämää pöydällä, näkökulmaa, isoja unelmia ja paljon muuta.
Olen yritysjohtaja, klaanin patriarkka, tiedän kaiken.
Filosofiasta romantiikkaan…
Homma on isompi kuin miltä näyttää.
Se on Racionais.
Ymmärrän.
Haluan heidän menevän pidemmälle,
uudet nuoret ja uudet räppärit.
Haluan, että he menevät pidemmälle, koska aion itse edetä pidemmälle.
Jos he eivät tee sitä, minä teen.
Saada jotain aikaan.
Hei, hei Hei, tässä olemme, upeaa
Ylistys rodulle Edistys meille
Laajennamme toimintaa Klubin perällä
Kukistamme laiskuuden lohikäärmeen
Yhtenäinen perhe kukistaa boikotin
Mennään, Pixote Hollywood ei odota
Mustien uusi aikakausi
Aloitetaan se Aloitetaan se, miksi ei?
Joka vuosi aion mennä pidemmälle.
Tiedätkö?
Koska paine lähteä on valtava.
Kaikilta puolilta.
Tajuatko? Minulla on oltava syy jäädä.
Se ei ole ilmaista. Favelassa asumisella ja valvomisella on kallis hinta.
Olen favelan poika.
Näin siistin pyörän ja minäkin halusin sellaisen.
On kiva, että ihmiset tietävät, etten varastanut omaani.
Eikö olekin kiva? Eikö olekin kivampaa, että he tietävät?
Unelmissasi sinulla on punainen Fireblade
Repsol-CBR, Vmax, Padi
Audi R8 GT, Porsche Carrera
Ranteessa Zenith tai Patek Philippe
Kultaketju timanteilla ja safiireilla
Kaulakoru, jota ihmiset eivät voi uskoa
Isätön musta poika, joka sinnittelee
Voi sanoa kaupassa auton nähdessään
"Haluan sen, ostan sen täyteen hintaan!"
Mutta vaikka voisit maksaa
Jotkut yhä epäilevät
Koska rasismi on ollut joukossamme vuosisatoja
Asemaasi ja ihonväriäsi ei hyväksytä
Pidän syömisestä. Tykkään käydä ravintoloissa.
Sao Paulossa mustat eivät käy ravintoloissa.
Mutta Blue käy.
Tajusin, että kävin parturissa käydäkseni niissä paikoissa, mukautuakseni normiin.
Ajattelin: "Hitto, veli."
"On tullut aika antaa hiusten kasvaa, ottaa lisää tatuointeja…
Haluan aiheuttaa kohtauksen,
haluan muiden tuntevan olonsa vaivautuneeksi seurassani."
Emme voi palata takaisin. Olemme jäädäksemme.
Orjakortteleita ei ole enää.
Yli puolet Brasilian väestöstä pitää itseään mustana.
Rio de Janeirossa Marielle sai viideksi eniten ääniä neuvostoon…
Se tapahtuu, näemme sen!
Voimme tuntea sen. Alamme nähdä sen.
"Hitto, mustat ihmiset pärjäävät!"
Yksi maan parhaista yliopistoista -
sisällyttää Racionaisin vuoden 2020 tasotestien opetusohjelmaan.
RACIONAIS MC'S BRASILIAN YHTEISKUNNAN VIHOLLISET
En unelmoinut veneestä tai…
Unelmoin vain valkoisista lenkkareista ja kirkkaansinisistä farkuista.
Se oli tämän roiston unelma.
Mietin: "Hitto, valkoiset lenkkarit ja kirkkaansiniset farkut.
Heti kun saan rahaa,
ostan keksejä ja makeaa,
ja syön, kunnes oksennan."
Katson taakseni, kun laulan,
ja näen Kleberin siellä,
mielettömällä lavalla, valtavan pöydän ääressä,
ja hän raapii yhä samalla lailla kuin silloin, kun harjoittelimme…
Hitto, se on siistiä.
Se on liikuttavaa. Se on helvetin siistiä.
…lava valmiiksi keikkaa varten…
Ei, tuo oli siellä… -Päivänä, jona melkein kuolin?
Muistatko sen?
Miltonin piti tavata meidät klo 6 aamulla Tabaossa ja lastata rekka.
Muistan sen. Eikö hän ollut vihainen ja kiroili meille?
Kuudelta aamulla.
"Ettekö te ole artisteja?"
Sitten hän ilmestyi… -Koska hän tuli?
Keskipäivältä.
Paikan omistaja oli iloinen.
Hän laittoi kitaran lattialle ja sanoi: "Näettekö kitaran?
Pidän tästä kitarasta enemmän kuin vaimostani.
Ostin sen vuonna 1966 festivaaleilta."
"Vau, mahtavaa."
Se oli vitun mahtavaa. Kitara oli lattialla…
Me vain ihailimme sitä.
Olin vihainen, laatikoita oli paljon.
Olin purkanut osan niistä.
Laatikon päällä oli torvi.
Torvi putosi, eikä hän saanut sitä kiinni ajoissa.
Arvaa, mihin torvi putosi.
Kitaran päälle. -Kitaran päälle!
Laatikko putosi hänen päähänsä. "Blue, oletko kunnossa?"
Mies vastasi: "Vitut hänestä! Kitarani!"
Se rikkoi kitaran perän.
Kurvikkaan osan. -Vau.
Se rikkoi kitaran.
"Mikä se oli?" Sitten hän katsoi kitaraa ja oli:
"Mitä hittoa te teitte?"
"Te imbesillit!"
Imbesillit ei riitä…
31 vuotta myöhemmin.
Olemme jossain muualla.
Mutta palaan aina tänne. Juureni ovat täällä.
Viihdyn täällä perheeni kanssa.
Juureni ovat täällä.
Yksinkertaiset jutut.
Niissä on todellinen arvo.
Rakastamasi ihmiset rinnallasi, jotka rakastavat sinua.
Kaikki se saa arvioimaan itseään, elämää, menneisyyttä…
Yhteys itseen kaukaa menneisyydessä.
Kuin heräisin taas kotona lähiössä vuonna -87.
Jos en palaa ja näe itseäni siellä, en voi ymmärtää nykyajan tyyppejä.
D-duuri.
Kun kukko kiekuu uuden päivän kunniaksi
Siunaa meidät, Neitsyt Maria Rukoile ilomme puolesta
Antakaa kun kerron!
Anteeksi, jos olen pyytänyt apuasi Isämme lisäksi liian monta kertaa
Älköön veljieni veri enää koskaan tahratko maata
Tulkoon sodan kutsuhuudosta Rauhan kertosäe
Kukat kukkivat kaatopaikallakin Kuten Racionais lauloi
Racionais
Tulkoon sodan kutsuhuudosta Rauhan kertosäe
Kukat kukkivat kaatopaikallakin Kuten Racionais lauloi
Kun kukko…
Kun kukko kiekuu uuden päivän kunniaksi
Heillä oli suuri vaikutus kasvatukseemme, heidän perheellään.
Kuriimme ja elämänasenteeseemme.
Lava oli aina täynnä, koska kaikki olivat paikalla.
Serkkumme olivat aina mukana.
Sanonta, "toin omat turvamiehet",
se oli homma.
Vain me.
Koko Racionaisin 30 vuoden jälkeen -
on ihme, että olemme edes elossa.
Kaikki neljä. Vaikuttavaa.
Se vaati paljon.
Paljon suojelua, paljon rukouksia.
Paljon siunauksia. Orishat huolehtivat minusta.
Jos olisimme miettineet vaaroja,
emme olisi menneet minnekään.
Vaara oli aina olemassa.
Ennen, hetkessä ja jälkeen.
Musta asiakas syytti perinteistä brändiä rasismista Salvadorissa.
Nuoren tytön vanhemmat väittävät, että heidän tyttärensä oli rasismin uhri.
Merivoimien upseeri pidätettiin hänen ammuttua naapurinsa -
luultuaan häntä roistoksi.
Uhri oli musta.
Poliisi murhasi kymmenvuotiaan pojan, kun hän yritti…
Sotapoliisi tappoi viisi nuorta miestä.
Miesten autoa ammuttiin 111 kertaa.
On mahdotonta hyväksyä, että 23 minuutin välein nuori musta mies murhataan.
On mahdotonta hyväksyä, että joka toinen minuutti musta nainen seisoo haudalla -
ja hautaa mustan poikansa.
Mustat asuvat vihollisalueella. Oikeasti vihollisalueella.
Näen, kun lapsiani tapetaan.
Ja siirryn ajassa takaisin Brasiliaan 500 vuotta sitten.
Näinä aikoina ihmiset etsivät johtajaa.
"Rasismia? Sitä löytyy!"
Mutta se ei ole sitä. Kyse ei ole vain mustista.
Rasismi on väärin, epäoikeudenmukaisuus on väärin.
Siihen on puututtava.
Jos olet valkoinen ja näet mustia syrjittävän, sano jotain.
Olemme vihollisalueella.
Näetkö?
Haitissa mustien väestö oli tehnyt vallankaappauksen.
Orjat saapuivat maahan, ja heistä tuli maan enemmistö.
Pelko mustien enemmistön vallasta iski Brasiliaankin.
Valtuutettu Marielle Franco on kuollut Rio de Janeirossa.
Hänet murhattiin keskiviikkoiltana, kun hänen autoaan ammuttiin.
He pelkäävät. Pelkäävät mustaa planeettaa. Pelkäävät!
Mustien nousu yhteiskunnassa on rankkaa.
Mitä korkeammalle noustaan, sitä suurempi vihollinen on.
Heidän valtansa ei vähene.
Mitä enemmän valtaa, sitä vahvempia viholliset ovat.
Ei lepoa! Ei lepoa! Hallitus tappaa mustia naisia!
He tappavat lapsemme!
Emme kestä enää. -Ei enää!
Ei enää rasismia!
Ei enää murhia!
Ei enää rasismia!
Riittää!
Siitä on aikaa, kun olemme nähneet poliittisen puolueen mustille,
enemmistölle,
joka on vain kasvanut.
He yrittivät vaientaa meidät, mutta kasvoimme.
Tyhmät rasistit, jättäkää meidät rauhaan!
Tämä kansanmurha tapahtuu edessämme.
Mutta se muuttuu.
Se muuttuu.
MUSTIEN HENGILLÄ ON VÄLIÄ
Selviytyminen on päivittäistä, ja taistelu on jatkuvaa.
Ei lepoa.
Racionais ei keksinyt liikettä. Liike on paljon suurempi kuin Racionais.
Monet ihmiset ennen meitä toistivat samaa.
Ilman fanfaareja, levynkansia -
tai musiikkivideoita, mutta taistelu on sama.
Parrasvaloilla tai ilman.
70-luvulla, kun synnyin, mustilla oli 70-luvun rituaaleja.
Sen ajan hiukset, vaatteet ja ongelmat.
Sen ajan kehon kieli.
Nyt se tapahtuu taas.
Nykyajan uusi estetiikka…
Uudet rituaalit. Uusi palvonta.
Jos et usko, että täysi Palmeirasin stadion,
jossa 15 000 ihmistä -
odottaa James Brownin laulamista, on palvontaa…
Se on palvontaa.
Se on hengellistä.
Me laulamme vapaudesta.
Musiikki puhuu puolestaan missä vain.
Se tulee Afrikasta ja on rikasta.
Musta musiikki on hyvin henkistä.
Racionais on aina ollut sitä.
Emme tienneet sitä vielä 19-vuotiaina.
Nyt olemme 50.
Meillä on eri näkökulma.
Ja enemmän valtaa.
Tervehdys!
Kaikki!
Musta draama menestyksen ja mudan välissä
Rahaa, ongelmia, kateutta, ylellisyyttä, mainetta, mustaa draamaa
Kiharat hiukset, tumma iho, haavat ja tuotemerkit etsivät lääkettä
Musta draama Koettaa nähdä näkemättä mitään
Vain katoavan tähden kaukana
Tunne draama Hinnassa ja maksuissa
Rakkaudessa, vihassa Väärämielisessä kostossa
Musta draama Tiedän, kuka juonii ja kuka on puolellani
Taakka, jota kannan Saavuttaa enemmän kuin mokata
Vankilan ja favelojen draama
Haudat ja veri, sireenit Huudot ja kynttilöiden loiste
Matkustaja Brasiliasta Sao Paulo, kärsimys
Selviytyminen kunnian ja pelkuruuden avulla
Kulmat, kujat ja hökkelit
Mietit varmaan Miten tämä sinuun liittyy
EI MUSTIEN JOUKKOMURHALLE RASISMI TAPPAA
Tunne, joka sai minut taistelemaan rapin ja Racionaisin kautta, oli raivo.
Se ei ollut ilo, tyytyväisyys ja täysi vatsa.
Päinvastoin, tyhjä vatsa, viha, kunnianhimo.
Rikollisuus, jalkapallo, musiikki… Hitto
En päässyt siltä pakoon Olen vain ihminen
Forrest Gump on satua Kerron mieluummin tositarinan
Kerron omani
Siitä tulisi hyvä elokuva
Musta äiti poika sylissään
Yksin teräs- ja betonimetsässä
Katsokaa tarkkaan kasvoja joukossa
Joukko on kasvoton ja sydämetön hirviö
Hei, Sao Paulo, pilvenpiirtäjien maa
Sade repii lihaa Se on Baabelin torni
Brasilialainen perhe, kaksin maailmaa vastaan
Lupaavan pummin yksinhuoltajaäiti
Valot, kamera, toimintaa Nauhoitetaan, kohtaus alkaa
Äpärä, yksi isätön tumma poika lisää
Hei, orjaisäntä, tiedän, kuka olet
Et pärjää yksin Et pysy jaloillasi
Sanoit, että se oli hyvä Ja kaiku vastasi kortteleista
Meillä on viskiä ja Red Bullia Niket ja rynnäkkökiväärit
Myönnän, autosi ovat hienoja
En osaa tehdä Internettiä tai kasetteja
Tai makeita autoja Voin olla myöhässä
Taidan ollakin
Mutta ottelusi on sovittu Enkä sovi siihen
Aiheutan isoja ongelmia Carnavalista Carnavaliin
Olen viidakosta Olen leijona takapihallasi
Olet selviytynyt verilöylystä ja kansanmurhasta.
Luonnollisesti kansanmurhan vahvin selviytyjä,
joka selvisi Atlantin ylityksestä.
Et joutunut hain ruoaksi.
Esi-isäsi olivat vitun vahvoja.
He eivät kerro sitä.
Yksin olemme heikkoja.
Yhdessä olemme voimakkaita.
Nykyään intohimoni on musiikki. Omalle rodulleni ennen kaikkea.
Teen musiikkia heille.
Niin minä teen politiikkaa.
Koska -
vallankumouksella on oltava sydän.
Tekstitys: Meri McMillan