Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Revolucija će doći s dna, iz korijena, iz blata!
Jedan za ljubav, dva za novac Lud život, Capão
Ja sam ratnik vjere
Jedan za ljubav, dva za novac Lud život, Capão
Ja sam ratnik vjere
Ako je zločin bolest Zaražen sam
Ali neću pokvariti ničije planove
I zato jedan za ljubav, dva za novac
Tri za Afriku, četiri za braću
Mi smo u ratu i ne bojimo se pasti
Reci što hoćeš, samo Bog će suditi
Snimi ih. Snimi i policijske aute.
Svi smo gledali koncert Dr. Drea.
Frajeri su izašli na pozornicu kroz zaslon,
kao slika koja je…
-Trodimenzionalna. -Da, trodimenzionalna. Kao iz svemira.
Futuristička.
To smo gledali i to nas je nadahnulo.
„Čovječe, ludnica!
Idemo repati jer to je prva liga.”
I onda se probudimo.
Gle ovo.
Ovo je pozornica.
Za sve vas i one koji nisu postali hrana morskim psima.
Koji su došli s druge strane kontinenta,
nakon neuspjelog transatlantskog premještaja.
Za prirodno jake.
Ovo je za vas.
-Radi li Racionais za društvo? -Evo.
Ovako radimo za društvo.
Glazbu koja mijenja stavove ljudi, uvlači im se u glavu.
Jedan, dva, tri, četiri!
KLOPKA U CAPÃU
Najnasilniji vikend u povijesti!
Stop rasizmu! Sad!
Kad mu je policija prišla, nije tražila objašnjenja.
Samo su ga ustrijelili strojnicom.
Ubijen u susjednoj sobi, u snu,
23-godišnji Wanderley
za kojega gđa Ivanda tvrdi da je radnik.
Vratio sam se veći.
São Paulo, Brazil!
Ovo je Racionais MC's!
RACIONAIS: S ULICA SÃO PAULA U SVIJET
Capão Redondo, São Paulo, Brazil
Južna zona 1970-ih još je bila gotovo ruralna.
Još je bilo mnogo konja, stoke,
zemljanih putova, ograda, nogometnih igrališta, zmajeva, znaš?
Samo sam se trudio preživjeti.
Nisam imao nikakav cilj.
Ne bih preživio da sam ostao kakav sam bio tada.
Potpuno prazne glave. Prazne.
Spreman da postanem lopov.
Išao sam u bjelačku školu
pa su me ismijavali zbog kose, usana.
Imali su čak rasističke dječje pjesmice.
Kad bi me napadali, loše sam reagirao. Bio sam nasilan, tukao se do krvi.
Zato što imam srce Barabe I previše volim
Sudit će mi u odsustvu Takav je zakon
Da znaju što ja znam Ne bi im bilo drago, ha !
Snimati, biti pjevač…
To mi je bilo daleko kao Jupiter.
Znao sam da će nas se s vremenom čuti.
Znao sam.
Bili smo romantičniji i naivniji, ono:
„Želim da me čuju crnci.
Trebam da me čuju.
Moram im osvojiti srce.” Znaš?
Živio sam u ratnoj zoni.
Živio sam u najopasnijem dijelu Južne zone.
Moja ulica završavala je u šumi.
Svaki dan ondje bi bilo novo truplo. Ali ondje je bilo nogometno igralište.
Stvorili smo prirodan odnos prema truplima.
Vidio si nekog obješenog ili ustrijeljenog
tko bi ondje ostao danima.
Eto, takve su bile 1980-e.
Teško je osvijestiti ljude
o tome što se zapravo događa.
Moja i Brownova majka bile su prijateljice
i obje su išle u centar Seu Isaaca.
Postali smo obitelj odmalena, iako ne po krvi.
I otad smo zajedno.
Mutno se sjećam da smo živjeli
u dvorištu jedne Obitelji svete Rite 70-ih.
Budući da je dvorište pripadalo crkvi candombléa,
Obitelj je davala smještaj ljudima.
Kad bi završilo nedjeljno bogoslužje, zaplesala bi se samba.
Nedjeljom bi se uvijek plesalo i kuhalo.
Odrasli smo okruženi glazbom.
Tijekom 80-ih u Sjevernoj zoni bilo je mnogo nasilnih četvrti.
Ali bile su nešto dalje od nas.
Mi smo živjeli u Mazzeiju.
Ondje je bilo nasilja, ali ne toliko.
U to doba zabave, plesnjaci su se još održavali po kućama.
Takva je bila kultura.
Uvijek si mogao otići na neku feštu.
Postoji taj osjećaj bratstva
koji je star četiristo, petsto godina.
Bili smo zajedno u prošlim životima.
Moja obitelj uvijek je voljela fešte, a bila je velika.
Živjeli smo u Vila Mazzeiju i s 14 godina počeo sam izlaziti.
To me oblikovalo. Još to nosim u sebi.
Tako sam upoznao glazbu,
ulice, svijet, život.
I KL Jaya sam upoznao u Mazzeiju.
Okupila se gomila ljudi, a u sredini je plesao KL Jay.
Imao je čak frizuru kao Ray Parker, kao Michael Jackson.
Već tad je bio legenda.
Breakdance nas je povezao
Još jedan duo iz São Paula to je plesao
Kroz tamu, da I vlažni noćni zrak
Pronašli smo lijek Ujedno i otrov, mrak
Vidim to ljudima u očima kad odlaze s koncerta.
Naš je zadatak da se osjećaju dobro, da ih oraspoložimo.
To je snažno. To je misija.
Mi želimo izvršiti misiju.
Kroz glazbu.
Super repamo.
Sjećaš se spota kad idemo onom bijelcu?
Edi Rock i ja smo iz Sjeverne zone.
Brown i Blue su iz Južne.
Super ritam.
Kako ste išli u centar? Autobusom?
-Tad nije bilo podzemne. -Autobusom do Praçe de Bandeira.
Podzemnom pa busom.
Busom do Bandeire pa podzemnom do Santane…
Krenuli bismo odavde.
Iz Capãa.
Busom bi nam trebalo sat i pol do centra.
To je bilo pravo putovanje, gotovo duhovno.
Ostavili biste za sobom siromaštvo i došli onamo gdje gore sva svjetla.
Kad smo bili švorc, a išli bismo u centar,
kad bismo ogladnjeli u autobusu, kao da smo se hranili svjetlima.
I izlozima.
Izlozima, odjećom.
Išli smo u trgovine ploča da gledamo postere i naslovnice.
Ili tenisice koje su bile u modi.
Galeria je bila kao da si u Harlemu.
Pjesme, brijačnice,
trgovine ploča…
I geste i rituali mladih crnaca.
S time smo se poistovjećivali. To je bilo divno gledati.
Izlet u centar bio je kao da idemo u New York.
Crnci odasvud! Iz Sjeverne, Zapadne, Istočne zone.
Počeli smo ići na plesnjake.
Odlazili smo iz Južne zone na plesnjake.
Volio sam biti u središtu.
Super glazba, svud uokolo crnci, obožavao sam to.
Osnovali smo vlastitu ekipu.
KL Jay i ja.
U kvartu smo svirali što smo čuli na zabavama.
Dovodili smo centar u predgrađe.
Ekipe su imale običaj pozivati međunarodne bendove.
Kad sam prvi put gledao nekog takvog, Kool Moe Deeja,
pomislio sam: „Možemo i mi to.”
Ti pjevaš stihove, a DJ grebe neke ploče.
Moj rap došao mi je 88-e, 87-e.
Imao sam 17 godina.
Radio sam u skladištu na Aveniji Brigadeiro Luís Antônio.
Istovarivali smo kamione. Kad bi kasnili, ja bih pisao.
Bio sam uredski potrčko.
Sišao bih na São Bentu da dođem na posao u tvrtki.
Odakle je puno imena.
Thaíde, DJ Hum, MC Jack, Backspin, Os Gêmeos.
São Bento bio je centar brazilskog hip-hopa.
Gledajte kako je bilo moćno to mjesto!
Počinju dva sata
najboljeg zvuka u São Paulu s timom Zimbabwe!
Zvuk naroda.
Jedan dan bili smo na São Bentu. Pojavio se tip i pitao:
„Tko su dečki iz Capãa koji znaju pjevati?”
A ja kažem: „Ja!”
On je pitao. Nisam ja rekao da sam super.
„Postoj neko repersko natjecanje. Prijavimo se!
Daj da se prijavimo!”
„Kako ćemo se zvati?” „Smislit ćemo ime.”
Nazvali smo se B. B Boys i prijavili se.
Dvaput smo repali i osvojili natjecanje.
Čovječe, tek smo se prijavili i pobijedili smo!
B točka B Boys. B. B Boys.
Bad Black Boys. A što očekuješ?
Imali smo 17 godina.
Zovemo se B. B Boys Mi smo B. B Boys
Hip-hop je naš ples A rap naš glas
Dolazimo iz podzemlja Tko bi to rek'o
Ovo je brazilsko predgrađe A ne američki geto
Sve je moguće Izbjeći to nećeš
Ubijamo i umiremo A razlog nemamo
Završili smo u Edifício Copanu.
Kad smo došli, bend je snimao, a ondje su bili Edi Rock i KL Jay.
„Što ima, DJ!” Točno se toga sjećam.
Ovako se trznuo. Mi smo bili banditi iz Južne zone.
Kleber, uvijek diskretan.
„Zovem se Edi…” I onda: „Rock!”
„Zovem se Edi,” i Kleber bi zagrebao pločom „rock”!
„Kako super! Ludilo! Njujorški stil.”
Počeli smo ih pratiti.
Ja sam Edi Rock I sad ću vam pokazat
Da rap je umijeće I zato ću zapjevat
Radio pojačaj I dobro slušaj
Moje riječi Svidjet će ti se što imam reći
Odlučili smo se spojiti:
B. B. Boys, Brown i Blue, Edi Night i KL Night,
Edi Rock i KL Jay.
Počeli smo se družiti.
Upoznao sam Miltona Salesa koji je važan dio naše povijesti.
On je sudjelovao
u našoj pretpovijesti.
Prije nas kao Racionaisa.
On je zaslužan za to što su se upoznali
KL Jay, Edi Rock, Brown i Blue.
Tad sam prvi put čuo svoj glas na snimci.
Bio je obožavatelj Boba Marleyja i bio je menadžer reggae benda.
Bio je siguran da ćemo biti kao brazilska verzija Boba Marleyja
i govoriti o životu našeg naroda.
Kad se nije slagao s našom politikom u ovom ili onom stihu, propitivao je.
Gurnuo nas je u pravom smjeru.
„Govorite o ovom jer je nužno, a nitko o tome ne govori.”
„Imate dobar ritam. Morate se time služite da branite narod.”
Ja nisam imao ni toplu vodu.
Kako da branim narod?
Glupi rasisti, pustite nas na miru
Jer siromašne obitelji Ovako više ne mogu
Sve to znamo I oni se toga boje
Nezainteresiranost vlada Prema potrebitima
Oni dolaze
S autoritetom i predrasudama
I najednom naš prostor postaje
Živi pakao I kako da ostvarimo svoja prava
Ako smo samo građani A oni su sustav ?
Dezinformacija je najveći problem
Ali svejedno želimo jednakost
Glupi rasisti, pustite nas na miru
Rap me na neki način izvukao iz Capãa.
Dobio sam posao daleko.
KL Jay živio je u Sjevernoj zoni pa bismo prespavali kod njega.
Možda smo zbog toga sad živi.
Znaš?
Capão tada nije imao ništa za nas.
Ništa osim blata i metaka.
GROBLJE
Brown i ja počeli smo surađivati.
On je bio nezaposlen.
Ja sam bio uredski potrčko u tvrtki u centru. Ja sam ondje radio.
Počeli smo se viđati svaki dan.
Dobili smo pozivnicu od Zimbabwea.
Pozvali su Edija Rocka pa sam išao s njim.
Zimbabwe je imao mrežu plesnjaka po predgrađima.
Tad smo ih zvali Bailes Black
jer su 90 % gostiju bili crnci.
Ma možda čak i 99 %.
Nakon nekog vremena počeli smo rasti i širiti se,
čak toliko da smo trebali izvođače uživo,
a nismo ih imali.
Morali smo dovesti Carlosa Zaféa iz Rija.
Pa Bandu Black Rio iz Rija.
Pa Tim Maiju, isto iz Rija.
Da imamo diskografsku kuću, mogli bismo istaknuti nekog svog.
Htjeli smo biti brazilski Motown.
Samo crnačka glazba, samo crnci. Smislili smo album Consciência Black.
Bilo bi nekoliko repera
i onaj tko se istakne dobio bi svoj LP.
KL Jay došao je s pločom Jamesa Browna.
Semplirao je famoznu pjesmu Jamesa Browna
i repao preko nje.
Sve je oduševio repanjem: „Jebena ludnica! To je pravi geto!”
Snimka je došla do ekipe iz Zimbabwea.
Nisu ni znali tko to pjeva.
„Tko to pjeva?”
„Jedan od onih iz…” „Tko?”
Mi smo Racionais MC's. Ice Blue, Mano Brown, KL Jay i ja, Edi Rock.
Jesi li dobro, Mano Brown ?
Nisam baš, buraz Tko će oživjeti nevine žrtve ?
Ali život ide dalje Pa što, koga briga ?
Društvo ti samo zalupi vrata
Što ima, Ice Blue ? Panika !
NASILJE U JUŽNOJ ZONI
I tako, kada dan se smrači
Samo oni koji ondje žive Znaju što se zbiva
Izgleda da neznanje uvijek pobijedi
Sami smo Nitko ne želi čuti naš glas
Pun je razloga Koji se mjere šakama
I nema svjedoka
Vjeruj Istina se najradije prešućuje
Jer tko mi može jamčiti budućnost ?
„Pânico na Zona Sul” prokazuje osvetnike.
Nitko o tome nije htio govoriti iako su svi znali.
„Pânico na Zona Sul” ih optužuje.
To je hrabro, jebote! Znaš?
I vrlo izravno.
Osvetnicima sami sebe zovu
Ubijaju, ponižavaju, pucaju
A policija nema volje
Istraživati istinu
Jer nije im zgodno
Zašto bi pomogli onima Koji su ionako delinkventi ?
I zato priča nesmetano traje
Panika u Južnoj zoni ne prestaje
Panika u Južnoj zoni
To je bilo račvanje putova.
Kao Atomski mrav.
Malen je i nepoznat, ali jak.
Mnogo ljudi počelo je obraćati pozornost.
I zato smo se okupili.
Svima nam je bila zajednička želja
da stvaramo snažnu glazbu koju će ljudi slušati.
U ono doba! Koju će slušati ljudi iz geta, crnci,
progonjeni, potlačeni.
Često sam se osjećao krivim što nisam iz favele.
Onda sam saznao da nije ni Jorge Ben, pa rekoh: „Onda je sve u redu!”
Ovo je naša stvar!
Jug je naš!
Išli smo gđi Mariji
i Kleberu doma na probe.
Gđa Maria nas je trpjela.
Radili smo veliku buku, po cijeli dan.
Zimbabwe je ponudio da snimimo LP.
Albumu je trebalo predugo da izađe.
Kad je napokon izašao, bend je bio slab.
Išli smo na gaže, ali meni to nije bilo dosta.
Imao sam dijete,
dva brata, plaćao sam stanarinu.
Dao sam otkaz, a ploča još nije izašla.
Kvragu.
Ploča nikako da izađe.
Ništa se nije događalo. Nisam imao posao, nisam imao ništa.
Jedan dan Serafim se pojavio s pločom Holocausto Urbano u rukama.
Rekao je: „Evo je.”
Čovječe! Svi smo se grlili i govorili: „Jebote, napokon je izašla!”
Holocausto Urbano je izašao!
Pjesme su bile još agresivnije.
Nismo tako htjeli, ali vremena su to zahtijevala.
To je bio krik koji nam je zapeo u grlu.
Reći ću ti zašto je svijet ovakav
Može biti bolji, ali loš je
Teško vrijeme, život je težak
Tražimo pravi razlog
Ali nitko ne zna Teško je
Teško vrijeme
KL Jay !
Teško vrijeme
Svašta se počelo događati.
Recimo, Brown se oženio mojom sestričnom Eliane.
Imali smo zabavu za izlazak albuma i vraćali smo se busom doma.
Prolazili smo kroz Largo 13 de Maio
i svi su bili jako sretni. Jako sretni.
Izašli smo, a nismo platili kartu. Samo smo otišli.
Vozač je doviknuo za nama.
Samo smo hodali u tišini.
Bili smo već daleko kad je došla policija.
Vozač ih je pozvao i oni su dojurili.
Morali smo stati licem prema zidu. Gadno su nas pretukli.
Gadno su ih pretukli.
Osobito Bluea i Browna.
Policajac je prisilio Browna da se okrene prema zidu i čučne
pa ga je udario među noge, šakama odozdo.
Ruke su mi bile vezane iza leđa. Policajac me udarao u lice.
Bio sam vezan.
Policajac je rekao:
„Vas ćemo privesti, a vi, žene, možete doma.”
Rekla sam: „Ne idem.”
Potpuno sam sigurna da bi ih ubili da sam otišla.
To je bilo strašno. Svi su bili strahovito revoltirani.
Izdaš ploču, a na putu doma te prebiju.
U pjesmama smo već govorili o prosvjedima i urbanim problemima.
Bili su to otpor i borba
s opresijom i represijom koje smo trpjeli i nakon diktature.
Osamdesete su bile grozno doba za brazilske crnce.
IZMEĐU 1970. I 1980. BJELAČKO STANOVNIŠTVO PALO JE SA 61 % NA 55 %
TIJEKOM TIH DESET GODINA CRNAČKO SE POVEĆALO S 28 % NA 38 %
AKO SE TAJ TREND NASTAVI, CRNACA BI DO 2000. G. MOGLO BITI 60 %
MOGLI BI VLADATI BRAZILSKOM POLITIKOM SA SVIH KLJUČNIH POLOŽAJA
Ludo, zar ne?
Taj tip dao je izjavu
da crnkinje ne smiju imati djecu jer ne smijemo postati većina.
I posljedično tome preuzeti vlast.
KONTROLA RAĐANJA CRNAČKOG STANOVNIŠTVA
To je bilo istrebljivanje.
Rodila se nova demokracija iako zapravo nije postojala.
Rodila se među stisnutim šakama vojnika
u tandemu s ekonomskom krizom.
Tip rasizma koji doživljavamo u Brazilu crncima prazni dušu.
Nije ostala čak ni mržnja.
Mržnja može biti koristan osjećaj u ratu.
Jedno je osjećati mržnju, a drugo ne osjećati ništa.
Čim smo počeli ambicioznije repati,
postali smo jedno s Public Enemyjem
iako oni nisu ni znali za nas.
Razumiješ?
Gdje god da su, i ja želim biti ondje. Makar izdaleka ili u mislima.
Počela su nicati imena poput Malcoma X i takvih.
Htjeli smo učiti o tome pa smo otišli na zabavu pokreta Black Power.
Otad su i drugi reperi počeli ići onamo.
Morali smo spojiti dvije pojave
koje su bile povezane, ali su bile razdvojene.
Organizirani crnački pokret,
obrazovane i osviještene crnce,
i mlade neosviještene crnce kojima oni nisu imali pristup.
Racionais je imao pristup tim mladima.
I tu se nešto počelo događati.
Trebala je biti povorka na kojoj bi se okupili crnci,
ali pročulo se da će doći i neki skinheadi
i da će sve prebiti.
Bili smo u Geledésu i svi su bili prestrašeni.
„Najbolje da sve otkažemo…”
„Što?”
„Samo malo. Idemo u kvart i odmah se vraćamo.”
Vratili smo se naoružani i rekli: „Povorka će se održati, idemo i mi.
Neka se ćelavci samo pojave. Dobit će po tamburi.”
Udružile su se dvije obitelji: crnački politički pokret
i ti novi klinci koji pjevaju.
Ograničen Ograničen
Ne slušaš Ne shvaćaš što kažem
Upozoravam te A ti meni, glupi crnče, lažeš
Primitivan i ljut Nego šta
Igramo s označenim špilom
Dva su puta: budi svjestan Ili potoni u vlastitu apatiju
Izaberi svoj put Jedan virus manje
Budi iskren, čist, upućen buraz
Ili budi još jedan ograničeni crnac
ODABERI SVOJ PUT
Ograničeni crnac
Jedan virus manje
Odaberi svoj put
Nismo znali hoće li što biti od Racionaisa,
kamo ide borba i tko nam je protivnik.
Protivnik su bili svi.
Protivnik nam je bilo i naše neznanje.
Nepoznavanje svog cilja, neiskustvo. Sve je bilo protiv nas!
Uzevši sve to u obzir,
zaista je fenomenalno to što smo postigli.
Očito su se upleli dobri duhovi.
Nismo mi imali pamet za to.
Zaista.
Te fotografije.
Evo. To je ista pjesma koja je…
Ovo je bilo u Zimbabweu.
To je bilo u Zimbabweu.
-Je li? -Da.
Tada smo voljeli pušiti džoint u autu dok slušamo Jorgea Bena.
Htio sam biti kao on, tako pjevati.
Mogao sam vizualizirati svoju četvrt dok sam slušao njegovu glazbu.
Nije lako pridružiti se političkoj ideji
plesnim ritmom.
To znanje mi još nismo imali.
Imao je sjajan vokabular.
Sam vokabular bio je pun ritma.
To sam primijetio u jednoj pjesmi, usred harmonija:
„Carol, Carolina”
Rekoh: „Ovo je super! Vokal je arapski! Ovo je Afrika!”
Takve sam pjesme slušao
dok smo radili Raio X do Brasil.
Devedeset treća Evo nas natrag
Racionais
Rabimo i zlorabimo Svoju slobodu govora
Jedno od rijetkih prava
Koje mladi crnci U ovoj zemlji još imaju
Ulazite u svijet informacija
Spoznaje o sebi, prokazivanja i zabave
Ovo je rendgen Brazila
Dobro došli
Poderi!
KL Jay, bijesni pas iz Sjeverne zone.
Hej!
Hoćete nešto vidjeti?
Pozdrav, Južna zono!
Jeste dobro?
Ja navijam za Sjevernu zonu.
Ja navijam za Istočnu zonu.
Ja navijam za Zapadnu zonu.
Ja navijam za mir
u svim siromašnim zajednicama u Južnoj zoni!
Vikend u parku
Vikend je stigao I želimo se zabaviti
Ljeto, svuda radost
Siječanj u São Paulu, Južna zona
Svi se odmaraju Pod toplim, plavim nebom
Želim uživati u suncu
Upoznaj moje kompiće I dođi na hakl
Nema problema
Na sat sam od svoga kvarta
Želim da uskoro svugdje bude mir
Jedan, dva, tri auta na pločniku
Svi bogataši su sretni i živahni
U otvorenim garažama peru aute
Trate vodu i dobro se zabavljaju
Gle sve te ljude
Slastičarnice, kina I grijani bazeni
Gle sve te bogate dečke i cure
Utopi kuju u bazenu
Voze se na go-kartima, vidim ih
Kao na onima s televizije
Gle taj super klub
Gle malog crnca Kako gleda izvana
On je zaboravio Da mora odnijeti novac
Pijanom ocu koji viče za šankom
On je zaboravio I jučer i danas i sutra
Samo sanja kroza zid
U kvartu radost je ista
Skoro je podne, oduševljenje vlada
Ovdje žive moja braća i kompići
I ljudi izgledaju kao ja
Ovdje sam faca, rulja me voli
Ljudi su u sambi od deset ujutro
Pazi na ritam I slušaj akord
Što kažeš, Mano Brown?
Propovijedaj red
Prvacima po niskim prihodima
Južna zona ima dostojanstvo
Na stubama je truplo Dok starica dolazi
Policija! Smrt! Policija! Upomoć!
Crnci i siromašni tada su se zaista prepoznavali u toj pjesmi.
Naša popularizacija bila je velika revolucija.
Preskočili smo preponu i došli do predgrađa.
Dotad nismo mogli.
Koga su zanimale te ideje? „Voz Ativa”, „Negro Limitado”?
Neke studente, neke učitelje.
Neke specijaliste. Uvijek samo neke.
Probili smo se pjesmom „Homem na Estrada”.
Tko svime upravlja?
Bogati.
Tko osuđuje? Bogati.
Tko su zakonodavci?
Bogati.
Nisam još vidio da bogati lopov umire.
Mnogi moji kompići nisu doživjeli 23. rođendan.
U zatvoru su ili su mrtvi.
Svatko može živjeti u miru i ostvarivati svoja prava.
Ali ima ljudi koji misle da vam sve to mogu uskratiti
zato što misle da ste inferiorniji.
Svi ovdje mogu biti što god žele.
Vijećnici, zastupnici, učitelji, odvjetnici,
nogometaši, pjevači sambe, reperi.
Čovjek na cesti počinje život ispočetka
Svrha mu je vlastita sloboda
Izgubljena, oduzeta
Želi si dokazati Da se zaista promijenio
Da se oporavio I da želi živjeti u miru
I ne gledati iza sebe
Reći zločinu: „Više nikad”
Jer u djetinjstvu mu nisu cvale ruže
Iz popravnog doma samo bolne uspomene
Da, napokon zarađuje i bogati se
Mnogi su umrli sanjajući o tome
Ali reci mi tko može biti sretan A ne očajan
Kad vidi dijete rođeno u bijedi
Ondje gdje je birtija pojam zabave
A vjera blagoslov
To je pozornica Priče koju ću vam ispričati
O čovjeku na cesti
Tada sam shvatio da sam dopro do srca Brazilaca. Do njihove duše.
Kako da im pričaš o crncima i bijelcima, siromašnima i bogatima?
Nisu iz Bronxa.
Nisu rođeni u zemlji gdje na zahodu piše „samo za bijelce”.
To je drukčija perspektiva, drukčiji senzibilitet.
Pjesma je preko noći postala hit.
Od deset auta na cesti, u osam je svirao „Homem na Estrada”.
Bože mili…
Pjesmu su počeli puštati i na radijima koji nisu puštali samo crnačku glazbu
i crnačku plesnu glazbu.
Čula se po cijelom Brazilu.
Svi su bili sretni što nam sviraju pjesmu.
LP-jevi su se prodavali.
Brown je rekao: „Moram razgovarati s tobom.
Serafa, moram ti reći da sam jako ljut.
Ovo je sranje, Serafa. Koji je to vrag?
Moja pjesma vrti se svugdje.
Svira na radiopostajama bogataša, čak i na vjerskim radiopostajama.
Nisam napisao pjesmu da je vrti bilo tko!
Zašto je puštaju?
Nazovi ih da je prestanu puštati.”
Rekoh da nemam te ovlasti. Kako da je povučem?
Uzmu ti slobodu Obitelj, moral
I kad izađeš iz zatvora
Zauvijek ćeš biti poznat kao bivši robijaš
Ne vjerujem policiji
Tim gadovima
Kad se Racionais proslavio pjesmom „Homem na Estrada”,
stih „Ne vjerujem policiji, tim gadovima” zadržao se ljudima u uhu.
Policiji nije bilo jasno tko smo sad mi.
Obrušili su se na nas.
Snimili smo taj stih
i na koncertima ga pjevali.
Publika bi ga ponavljala.
Ponavljalo bi ga 50 000, 100 000 ljudi.
U Anhangabaúu je policija osiguravala koncert.
Svi su pjevali: „Ne vjerujem policiji, tim gadovima”.
I što se dogodilo?
Prekinuli su jebeni koncert.
Policija je lijepo prekinula koncert.
Svaki policajac sanjao je o tome da se osveti Racionaisu.
Policijske postaje u četvrti bile bi u stanju pripravnosti kad sam pjevao.
Govorili su: „Svi smiju pjevati osim njih.
Oni na moje područje nemaju pristup.”
To je murjacima u to doba bilo pitanje časti.
„Svi mogu doći osim njih.”
Riskirali smo da nas ubiju na izlasku.
Bila sam u kuhinji i zazvonio je telefon.
„Recite sinu
da ćemo ga ubiti.
Mora prestati ocrnjivati policiju.
Dečki su puni sebe.”
A ja mu kažem: „Prije nego što njega ubiješ, ubij mene.”
Moj duhovni vodič zove se Ogum-de-Lei.
On nas čuva.
Ana je uvijek bila s njima.
I ona je moja prijateljica.
Gdje je…
Svuda je pratila sina.
Svuda je putovala s njima.
Ma daj!
Bila je jako bliska s njim. Jako.
Bili su samo njih dvoje.
Sve je pratila. Čak je znala sve stihove.
Ej, Blue!
Zaista idemo u policijsku postaju.
Znate da moramo ići, nema izvlačenja.
Takav je sustav.
Ali želimo da se naši
klone alkohola, kokaina,
kreka, zločina.
Neki žele da upadamo u još veće probleme i umiremo.
Istina.
Bogati postaju sve moćniji, a naši najebu.
Istina.
A ako kažete da to ne želite, opasni ste.
POLICIJA
Kada definiraš na čijoj si strani, automatski slijedi sukob.
Mi smo govorili sve što oni nisu željeli čuti.
Ponašali su se upravo onako kako nisu htjeli da se ponašamo.
Možete li otići, molim vas?
Počeo je progon.
Kad smo došli u postaju, načelnik je bio prestravljen.
„Tko je odgovoran za ovo?
Tko je ovo zapovjedio?
Navukli ste nam probleme za vrat.
Tri odvjetnika, jedan senator,
dva zastupnika i gradonačelnik zovu me ne telefon!”
Tada je Racionais pokazao svoju snagu.
Jeste li spremni za rat?
Jedan za sve,
svi za jednoga!
KL Jay!
Da vas čujem!
Racionais!
Dobri ljudi!
Slava Bogu!
Najveći!
S ulica São Paula u svijet!
LJUTI, RADIKALNI, RACIONAIS MC'S
CRNI SU, LJUTI I OPAKI I NE UZIMAJU ZAROBLJENIKE
Počeli smo nastupati izvan São Paula.
Počeli smo putovati.
Ušli bismo u autobus
i išli kamo glazba mora ići.
Rap je morao stići onamo!
Onda su rekli da moramo imati dozvolu za rad.
Imali smo dokumente, ured, sve!
Knjigovođa nam je rekao da možemo početi nositi oružje.
Rekoh: „Zaista?”
Naoružani smo i opasni. Samo dođite.
Razmišljali smo kao banda.
Zato imamo tu reputaciju.
„Ajme, Racionais!”
Kad bismo došli u dvorane, bili bi neugodni prema nama.
Nismo svirali s ove strane pruge. Svirali smo u mjestima kao Fundão
gdje se svašta događalo.
Nismo se mogli ponašati kao slabići. Morali smo biti jaki, uvijek spremni.
Ovima nemojte uzimati kamere, dobro?
U kurac…
Kad smo došli na zabavu u Pelotas,
ondje je bila hrpa murjaka, golemih, snažnih bijelaca.
Udarali su neke klince.
KL Jay je otišao razgovarati s njima.
A oni su udarili dečka kundakom.
Krvario je.
Naš je rođak primijetio da se jedan murjak poskliznuo
pa mu je uzeo oružje i ušao u autobus.
Policija za okružila autobus,
a mi smo bili zatvoreni u njemu.
Onda se pojavila Priscilla.
„Ja sam im menadžerica, ja ću razgovarati s njima, bez brige.”
Vrata autobusa se otvore, Priscilla uđe.
Nekoliko minuta poslije, mi s prozora nišanimo policiju.
„Jebite se, šupci!”
Dečki su se okupili pa hajde da se zabavimo!
Želim da svi uživaju bez problema.
Edi Rock, KL Jay, Ice Blue i Mano Brown!
Nismo pogrešno shvatili.
Murjak je htio da mu uzme oružje i htio je da nastradamo.
„Uzmi svoj pištolj i idi!”
I onda su pustili autobus.
Ali na cesti, kad smo bili
desetak kilometara dalje,
pucali su na autobus.
Ispalili su puno metaka!
Ta tvrtka više nam nikad nije iznajmila autobus.
-Jebi se! -Ne, ti se jebi!
-Jebi se! -Ovo nije samo upozorenje!
Ne diraj me! Ja sam policajac!
Pa što?
Nakon toliko progona, prvi put smo letjeli kao bend.
Eto, uspjeli smo. Zar ne?
To te ja pitam.
Nikad prije nisam letio. Prvi put s Racionaisom.
-Ovo je kopilot André. -Došao je André.
Koliko još ljudi fali?
Ovako ćemo. Vi ste mršavi.
Nas četvorica ne stanemo.
Pripremimo se za polazak.
Svi su unutra. Spremni smo za polijetanje.
Joj, daj.
Htio bih nešto reći!
Upomoć!
Počeli smo zapravo putovati tek nakon 1994.
Prije toga vrlo malo.
Bili smo u Brasíliji.
Te fotografije su iz Brasílije.
-Jesmo li išli autobusom? -Ne sjećam se. Avionom nismo.
Kako smo išli? Sjećam se da je bilo grozno.
Sjećaš se kad je Cabelo zaboravio naš honorar u…
„Menadžer nam je idiot!”
Cabelo se vratio s novcem.
„Novac želite?”
Kad sam počeo dobivati
honorare i novac od prodaje,
nisam imao pojma.
Ono, što da radim s tom lovom?
Milton je to stavio na stol, a ja: „Ajme, Miltone, što je to?”
„Kamo da idem s tolikom lovom? Ne nosim to nikamo.”
„Ali to je tvoj novac.” A ja: „To je sve moj novac?”
Kupio sam novi motocikl i kad sam se pojavio s njim,
rekli su mi da se pravim važan, da to ljudi neće razumjeti.
Rekoh: „Buraz,
zar crni aktivisti ne smiju imati lijepo vozilo?
Zašto ne?
Onda odustajem, bit ću kriminalac i imati lijepe stvari.
Što kažeš na to?
Onda, smijem li voziti svoj motor? Kupio sam ga svojim novcem.
Dobro?”
„Dobro.”
Kad su najmanje očekivali, kupio sam zeleni kamionet Silverado.
Čovječe!
„Hej, treba mi auto da prevozim motocikle.”
Capão Redondo, Južna zona, Ice-T i Racionais. Dobro?
Ovdje je grbavo. Kruta realnost, shvaćaš?
Neki ljudi iz South Centrala trebali bi vidjeti kako je ovdje.
Ja sam Ice-T na otvorenju s bendom Racionais MC's.
Zvuk favele.
MTV Brazil.
Mir.
RACIONAIS I PUBLIC ENEMY SÃO PAULO - BRAZIL
Zaista smo počeli zarađivati od svoje glazbe.
Zaista su nam dobro plaćali.
Nisam mogao sjediti doma.
Bio sam samac, nikada doma. I imao sam novca.
Katkad cijeli tjedan ne bih došao doma.
Mama je bila luda.
„Edivaldo, sine!”
Stalno sam s Edijem išao po diskotekama.
Išli smo u klub samo nas dvojica.
Puno puta.
Prolazili smo tranziciju
od siromašnih klinaca do slavnih ljudi koji imaju novca.
Možeš imati prilično loša razdoblja
ako nisi…
hajmo reći odgovoran.
Ja sam bio neodgovoran i nezreo.
Vozili smo se na koncert.
Bili smo na autocesti.
Ja sam malo stisnuo gas jer smo kasnili.
Kombi se vozio posred ceste. Ja sam vozio za autom ispred sebe.
Naglo je skrenuo i izbjegao ga.
Udario sam ga i on se zabio u stup.
Budući da se tada nismo vezali,
vozač je lupio glavom u…
Pretrpio je ozljede glave i preminuo.
U SUDARU S REPERIMA JEDAN POGINULI
Auto mi se okrenuo i završio sam u bolnici.
Bilo je grozno.
Bio sam sretan i odjedanput, bum!
Zar se svijet raspao? Koji je to vrag?
Upleo sam dečke u nešto za što nisu bili krivi.
Bilo je strašno!
Grupa se tada mogla raspasti!
Kad god bismo izdali ploču, nešto se dogodilo.
Nesreća Edija Rocka, Blue je izgubio sina.
Da.
Morali smo biti jaki.
Sve to dogodilo se iste godine kad je izašla ploča.
Prvi okus uspjeha popratila je smrt.
Počelo nam je ponestajati novca.
Morao sam platiti račune, ali kako?
Bilo je to grozno vrijeme.
Grozno. Živio sam kraj groblja.
Nije bilo prozora pa je kuća bila puna plijesni.
Pomislio sam, kvragu, ne mogu ovdje živjeti.
U kakvoj sam situaciji!
Živio sam u Cohabu.
Baš kad sam pomislio da će biti bolje,
shvatio sam da može biti i gore.
U Cohabu je bilo teže, bez obzira na sve.
Bilo je manje romantično. Ondje su se događale čudne stvari.
Rodila mi se kći.
Onda mi se rodila druga kći.
Morao sam se malo srediti.
Uvijek želim biti uzor.
Brown je rekao: „Snimimo novu ploču.”
„Gdje da počnem?”
Znaš…
Politička pitanja tada su dosegla točku ključanja.
Hip-hop je osvajao svijet.
Počela je cvjetati slobodnija klima.
Tada su nas već uvjerili,
i to ljudi izvana, da imamo misiju.
Osjetio sam nov način života i to se odrazilo u glazbi.
To je bila naša darkerska faza.
Teži, žešći jezik.
Ova ploča bila je intenzivan zaron u pakao.
Šezdeset posto siromašne mladeži bez policijskog dosjea
bilo je žrtvom policijskog nasilja.
Od četvero ljudi koje ubije policija, troje su crnci.
Samo 2 % studenata u Brazilu su crnci.
Svakih četiri sata jedan crnac u São Paulu pogine nasilnom smrću.
Ja sam Primo Preto i preživio sam.
Mi govorimo u ime naroda.
Mi smo glas onih koji nemaju glasa.
Ljudi se poistovjećuju s našim pjesmama, s time što govorimo i kako se oblačimo.
A naš ritam je moćan, neodoljiv je. Ne možeš mu se oduprijeti.
Nasilno miran i iskren
Došao sam preuzeti tvoje misli
Protresti te do krvi I živčanog sustava
Ni to nije dosta Brown je kao bijesan pas
Broj jedan, terorist iz kvarta
Eci-peci-pec Imam ti nešto reć
Otrovni rap ili kiša metaka
I proročanstvo se ostvarilo
Jedan devet devet sedam Poslije Krista
Crni bijes opet se rađa
Racionais, poglavlje 4, stih 3
Ploča je bila fenomen.
Sve pjesme bile su hit.
Ideja je bila da postanemo popularni među mladima.
Među svojim vršnjacima.
Ja sam im se pridružila na tom albumu. Moj je broj telefona na naslovnici.
I stalno je zvonio. Imali smo dva-tri nastupa po večeri.
Ja sam zapravo bila potpora.
Bila sam stalno dostupna i dežurna.
Ako se što dogodi, morala sam biti spremna nazvati prijatelja ili odvjetnika.
Kontrolirala sam ih preko telefona: „Jeste li stigli?”
Meirein broj služio je kao broj bolnice, policijske postaje, Hitne, banke.
Meire se primila teškog dijela posla.
Često kažem da je Meire crna kutija Racionaisovog aviona.
Dotad sam ja rezervirao dvorane.
Ona je preuzela s telefona u svojoj kući.
Ja sam se mogao usredotočiti na kreativni proces.
Svatko ima svoje procese.
Energija ti dolazi iz utrobe, arterija
i ulazi u stroj, znaš?
Poput duha!
Ulazi u stroj, ti sempliraš, proizvodiš zvukove i glazba izlazi.
Mogu vam dati primjer pjesme „Mágico de Oz”.
Bio sam doma s Edijem Rockom.
Pokazivao sam mu stihove. On će: „Super. Izaberimo sample.”
Pokazao sam mu ploču Isley Brothersa.
Glazba je bila spora pa rekoh: „Da vidimo kako zvuči na 45 okretaja.”
Stisnuo sam gumb…
A on će: „To želim! Genijalno!”
Bitno je promišljati, brate
Bitno je razmišljati
Policija uvijek daje loš primjer
Pere moje ulice krvlju I raspiruje mržnju
U svim kucima grada
U ekstremima jednostavnosti
Ukrali su mi slobodu
Narušili su mi dostojanstvo Ne !
Braća se moraju srediti
Prestati se ubijati međusobno
Goni ta sranja odavde
Ne želim da mi, ne daj Bože Sin umre
Ili da moj rođak popije metak
Zar moram umrijeti Da Bog čuje moj glas ?
Ili moj kvart mora postati Čarobna zemlja Oz ?
Ej!
Nitko nije rođen za to da živi zaključan
ili između četiri zida.
Ni da hoda pognute glave s rukama iza leđa.
I zato, svi ste u istom sustavu,
svi patite, svi imate iste korijene
u patnji i siromaštvu, zar ne?
Nekome otac pije, neki uopće nemaju oca kao ja.
Neki su morali povući veze da pomognu majci.
Nitko ovdje nije bolji od drugih.
Svi griješe, svi imaju mane.
Ne smijemo upirati prstom i tražiti kaznu
jer su svi kažnjeni i nikom se to ne sviđa.
-Zar ne? -Da!
Ti gledaj svoje, ja ću svoje. To je čarobna formula za mir.
Ovo je minsko polje
Koliko sam puta htio okončati muku
Ali kvart je sve što imam
Tu mi je život, ne mogu otići
Bilo bi prelako pobjeći, ali ja neću
Neću izdati Ono što sam bio, što jesam
Sviđa mi se moja prošlost, moj put
Nauk iz favele Bio mi je predobar
Pjesma je o tom vremenu pa se ljudima svidjela.
Prosvijetljen trenutak.
Takva je bila moja stvarnost.
Živio sam ondje. Razumijem zašto ljudi
vole tu pjesmu.
Bila je to prosvijetljena pjesma.
Ej!
Sjeća li se itko tog događaja?
Možda su mnogi bili djeca pa se ne sjećaju.
Ali ostali će se sjetiti.
To je dio brazilske povijesti koji je napisan nedavno.
Kao da se dogodila u Vigáriju i Candeláriji.
I stalno se događa u São Paulu.
Još jedan dio povijesti koji je napisan krvlju.
Tristo četrdeset jedan pripadnik specijalne policije São Paula
dobio je naredbu na upadne u 9. paviljon zatvora Carandiru.
Poslani su da obuzdaju pobunu zatvorenika.
ŽALUJEMO
U operaciji je ubijeno 111 zatvorenika.
São Paulo, 1. listopada 1992.
Osam ujutro.
Evo me i novi je dan
Pod krvožednim pogledom stražara
Ne znaš kako je to hodati
Kad ti je HK uperen u glavu
Njemačka strojnica, ili iz Izraela
Lopove podere kao da su od papira
Čujte, nisam htio napisati tu pjesmu.
Zamolili su me dečki iz 9. paviljona.
„Nitko nije o tome govorio, moraš ti.”
Neki moji prijatelji u zatvoru gledali su taj razgovor na nogometnom terenu.
Upoznali su me s tipom koji je bio stariji od mene.
Jocenir.
On je napisao političku pjesmu o masakru.
Kad su nas upoznali na terenu u 8. paviljonu,
tijekom utakmice,
bilo je jako vruće i pušili smo ovolike džointove.
Pročitao sam je i jako mi se svidjela.
Otišao sam s njegovim stihovima i nije imao ništa protiv.
Potražio sam ga godinu poslije, ali bio je u drugom zatvoru.
Trebala mi je godina da ga opet nađem.
Pjesma je postala hit.
Shvaćaš?
Postala je hit jer smo spot snimili u zatvoru
i on je osvojio nagradu publike na MTV-ju.
Hit!
Racionais MC's!
MTV-JEVE GLAZBENE NAGRADE 1998.
NAJBOLJI RAP SPOT
Bila je to prekretnica za pokret, ne samo za nas.
Za nas je to bilo kao Svjetski kup. Svi su gledali i navijali.
Održali smo govor od devet minuta,
pozdravljali smo ljude, govorili o favelama i zatvorskom sustavu.
Mnogi nisu vjerovali u našu glazbu.
Rekli su da rap nije glazba.
Ali znate što?
Racionais ima misiju i nećemo prestati.
Naša je glazba iz predgrađa.
To je glazba za crnce. Od crnaca za crnce.
Četiri momka iz favele još žive u faveli,
ali sad imamo glas.
I ne idemo nikamo.
Ovdje su svjetski poznati glazbenici.
IZBOR MEĐUNARODNE PUBLIKE
Brazil, Racionais MC's, „Diário de um Detento”.
Album je izašao u svijet. I mi smo.
Išli smo u Kaliforniju, New York, Njemačku, nekoliko puta u Japan.
Rekao mi je da doručkujem i otišao.
Htio sam da pričeka. Vrata su se zatvorila. Sad čekam ključ.
Hvala.
Izvana sam drukčije gledao na Brazil.
Mi živimo drukčije od onoga kako žive vani.
-Najbolje da ne pokušavaš shvatiti. -Što ima?
Ej, kako si?
Dobro. S dečkima sam. Gle, tu su.
-Zdravo! -Ej, stari!
Gle ti te repere!
Zdravo!
U tijeku je pljačka banke. Gle planove.
Tako treba.
Osvajate svijet?
Vladat ćemo svijetom!
Mnogo je dobrih ljudi, pisaca pjesama, mislioca,
koji otvaraju dijalog, šire perspektive,
obnavljaju borbu.
Preci moje majke odavde su.
Iz istočne Afrike. Kušiti.
To je star narod koji je naseljavao cijelu ovu regiju.
-To je rijetkost, zar ne? -Da.
Većina ih je s ove strane.
Brazilci su uglavnom iz srednjeg dijela.
I odavde, iz Benina.
Preci moje majke imaju i beninske krvi.
Otišli su odavde ovamo, a onda se ukrcali za Brazil.
Sobrevivendo no Inferno bilo je moje oslobođenje od ropstva.
Dobra večer.
Ja sam William iz Zimbabwe Recordsa.
Ovdje smo da uručimo zlatnu ploču
i platinastu ploču Racionaisu!
Za njihov velik trud, bez ikakve reklame. Samo vi ste za ovo zaslužni.
Ovo je Mano Brown.
Zbog njega smo ostali bez goriva!
Možete li vi to vjerovati?
Mano Brown…
iz Racionais MC'sa!
Racionais je uključivao mnogo drugih ljudi, ne samo nas četvoricu.
Uvijek su nam bili važni nasljeđe i saveznici.
Svatko od nas bio je povezan i s drugim umjetnicima.
To nam je i bila namjera.
Da promoviramo nove glazbenike kako bi stroj radio.
Edi Rock nas uči kako se moć dijeli s narodom.
Ispričaj nam kako si otvorio studio da pomogneš bendovima.
Još je malen, radimo od doma.
Činimo što možemo da pomognemo pokretu.
Racionais je bio zreliji
i neovisniji u stvaranju glazbe.
Imali smo svoju opremu i mogli smo stvarati doma.
Dexter je dobio ponudu i počeo snimati u zatvoru.
Pozvali su nas kao producente.
Bio je to trajan projekt u zatvoru koji je omogućavao posjete radnim danom.
Razgovarali smo s njim.
I vođe pokreta došli su razgovarati sa mnom.
U zatvoru je bilo puno reperskih bendova.
Bio je to društveni fenomen.
„Diário de um Detento.” Ondje smo snimili spot.
To ih je osvijestilo.
Imali su vremena, nisu mogli nikamo.
Pa su svi ti bendovi počeli repati.
Kad smo počeli slušati Racionais, ajme!
Crnci su bili dirnuti
u raznim predgrađima!
To je bilo buđenje.
Buđenje, poziv na buđenje, poziv na oružje, zahtjev da nas se sluša…
Sve što možete zamisliti.
Tražio sam gotska slova za naslovnicu
jer su ih reperi iz L. A.-a rabili.
Dobro je prošlo,
sa simbolima i ostalim. Htio sam to za svoj CD.
Stavili smo križ na naslovnicu.
Neki su došli na koncert s Biblijama, odjeveni kao svećenici.
Neki ekstremisti.
Miješali su rasu, Boga i kriminal. Shvaćate?
-To me boli! -Coquinho! Zatvori prozor.
Ozlijedit ćeš ruku, stari!
Bože!
Mogao bi slomiti ruku.
-Da! -Kvragu, čovječe!
Aha. 1998.
Mano Brown, KL Jay, Ice Blue, Edi Rock.
Južna zona. Sjeverna zona.
Glas favele koji se iz njih čuje.
„Pa da mi je i dolinom smrti proći,
zla se ne bojim
jer si Ti sa mnom.”
U ovom smo sranju!
I što sam primijetio?
Ploča je postala egzorcizam.
Kad bih pjevao na nastupima, ponavljao te riječi,
stalno iznova isto, i svi skupa sa mnom,
bila je to grozna atmosfera.
Nije mi se to sviđalo. Pjevao bih bez volje.
Više nisam uživao u zabavi.
Svi mi imamo duhovnu pozadinu.
A ove pjesme spominju lokve krvi.
Ljudi su to slušali doma
i ondje gdje bi trebalo biti zabavno.
Za milog Boga, to je opasno!
Morali smo to promijeniti. Vjerujem u moć riječi, ponavljanja.
Ej, znate što?
Kad sam vidio mrtve na svojim koncertima u majicama Racionaisa, zamislio sam se.
Kad su mi bacili truplo pod noge u Bauruu,
ja sam već promišljao nešto drugo.
Čak sam propitivao koliko sam beskoristan u svemu.
Nisu znali što bi s ustrijeljenim. Bacili su ga meni pod noge.
Znaš?
Ljudi su ga prekoračivali da dođu po autogram. Vidio sam.
Tip je bio u agoniji, a ljudi su gazili po njemu
i tražili autogram.
-Stani. Ljudi, stanite. -Kakvo je ovo sranje?
Jesam li idiot što govorim o miru, a vi se dolje ubijate?
Jebite se!
Jesam li lud što govorim o miru?
Ovo ću vam reći.
Sustav nije briga ima li vani desetero mrtvih.
Žele da svi umrete.
Imate samo jedni druge.
I svoju glavu. Zar ne?
Moram vam reći
da nas je Sobrevivendo udaljio od favele.
Studenti su bili oduševljeni.
Kad sam to shvatio, promijenio sam strategiju.
Rekao sam im: „Nestanimo.
Sve je otišli ukrivo. Više ne uživam u ovome. Dojadilo mi je.”
Brown je jednog dana pitao: „Koliko još imamo nastupa?
Samo toliko?
Hajmo to odraditi i onda prestati na neodređeno vrijeme.”
„Kako to misliš? Bit ćemo gladni!”
„Pomiri se s tim. Zar nisi bio gangster?
Pomiri se. Zar znaš samo pjevati?
Upotrijebimo to što imamo. Krenimo ispočetka.”
I vratili smo se životu u kvartu.
Provodili smo ondje vrijeme i udisali taj zrak.
Kad smo se povukli, morao sam se vratiti svemu otprije.
Vratio sam se u Jardim Leblon, svojim korijenima,
da vidim kako su moji ljudi. Vratio sam se.
Pozdrav Brazilu, posebno São Paulu.
Razgovarajmo o ovih 500 godina, o ovoj laži.
Jebeš 500. godišnjicu otkrića!
Pedro Álvares Cabral i Kristofor Kolumbo,
ti besramni Europljani,
došli su ovamo i sve pobili!
A u školama ih zovu herojima!
Ma odjebi to.
Idući tjedan imamo UTen Play, dobro? Bok!
Htjeli-ne htjeli, 2000. godina bila je prekretnica.
Sve iz 90-ih počelo je izgledati kao prošlost.
Od 2000. godine sve je bilo drukčije.
Kad su stigli podzemna i Lula,
u Capão je stiglo moderno vrijeme.
Skupa s PCC-om i svim ostalim.
KAZNIONICA CARANDIRU
Iduća postaja, Capão Redondo.
Tada sam ponovno shvatio.
Postojao je cijeli novi naraštaj ovisnika, luđaka,
tužnih ljudi, ljudi koji su patili zbog novih razloga.
Ali vidio sam i kako to ljudi pobjeđuju s nevjerojatnom elegancijom!
Pobjeđuju bolest, siromaštvo…
Ne plaču, ne žale se. Elegantno, buraz.
Prelijepo.
U to doba imali smo prijatelja, DJ Nela.
Između dvije ploče sprijateljio sam se s tim tipom
i on mi je počeo pričati o drugim stvarima.
O drugim zvukovima.
Rekao je: „Moraš čuti Milton Nascimento.
Poslušaj si Milesa Davisa.
Slušaj Clube da Esquina.
Vaš zvuk nema dimenzionalnost.
Zvuči kao kamen u lice.
Trebate više slojeva, buraz.”
Pitam ga: „Više slojeva?”
„Moram ti reći za LSD.”
Pričao bi o vodi i divljini…
Svirao bi, pio vino i pušio džoint
usred popodneva za deset dolara.
Tako je on to radio.
Meni je to bilo fora, neočekivano.
„Stari, uživaj u trenutku, uživaj u onom što možeš.
Nije sve u društvenoj borbi.
Ne možeš se nositi sa svim time.
Prvo upoznaj sebe.”
Ja sam se samo s njim slagao. Nisam ništa znao.
Luđak je savjetovao glupana, mene.
Mislio sam da sam faca, a bio sam glupan. Samo sam se slagao s njim.
To je nedostajalo na zadnjoj ploči.
Ta nova dimenzija.
Kad sam to saznao, zaljubio sam se.
On zaista osjeća glazbu.
Počeo sam odlaziti na nasip po kiši.
Odlazio sam kad nije bilo nikoga. Kad je bio samo za mene.
Sivo svjetlo… Bilo je to introspektivno iskustvo.
Vjetar, grmljavina…
Neuroza…
Tu perspektivu nismo imali
na zadnjoj ploči.
Zajednički osjećaj slabosti koji ostaje neizrečen.
Blagoslov, mama
Počinjemo prijenos
Ovo je radio Egzodus
Hej, hej
Probudimo se
Sunce ne čeka No, probudimo se
Vrijeme se ne umara
Vi ste to tražili
Vi ste tražili priliku Drugu šansu
Bog je dobar, zar ne ?
Hej, novi dan samo za tebe
Kakvo divno plavo nebo !
Probudimo se
Pogledaj si lice U ovom ti ratu vjerujem
Lijenost je neprijatelj pobjede
Nema mjesta slabosti I kukavica umire bez truda
Reći ću ti istinu, nije lako
Nema povjerenja, pa ni u sebe
Neprijatelji dolaze besplatno
To je betonska džungla Koja melje krotke
Velik si koliko ti je velik san
Postupi ispravno, budi svoj
Probudimo se Dignimo visoko glavu, iskreno
Čega se bojimo ? Nikad nije bilo lako
Saberi se i pridruži se borbi
Ali zapamti, što god bilo
Nema ništa bolje Od jednog dana za drugim
Ekipa, vratili smo se!
Na ulicama si São Paula
Gdje dečki čuvaju osjećaje Na tabanima
Nije to pesimizam Tako to jest
Život i užitak Dečki puše travu
To je slatki otrov
Canela!
Spotaknuo sam se Ali vratio sam se zbog tebe
Vratio sam se zbog braće
I, naravno, zbog love
I Bože
Kako je dobro !
Tako je to
Um mi je labirint A srce mi jeca
Jeca, al poslije će grcat od smijeha
Dođi sa mnom, brate
Fokusirali smo se na četvrt. Na braću, okupljanja, obitelji. Korijene.
Banda luđaka Okupila se na uglu ulice
Pa kažu, hajde da to ostvarimo
Svim raspoloživim sredstvima
Učini to sam
Za sebe, za nas
Za nas i našu braću
Za bližnjega
I to je to
Osjećam što mogu, živce i kosti
Ako smo to što jesmo Mreža kromosoma
Sa svojim snagama i slabostima
To je to I tako je kako je
Imajte vjere, Bog je pravedan
Nikad ne zaboravljaj, brate
Drži glavu visoko
Bez obzira na sve
Imaj vjere Jer cvijeće raste i na smetlištu
Moli za nas, pastore Sjeti nas se
Večernja misa još traje
Divim se vjernicima Molim, oprostite
Kakva pljačka, kakva prijevara Ispričavam se
Katkad sam pomalo nesiguran
Kao ulična džukela Bez vjere u budućnost
Onda dođe netko Tko je tko? Tko to može biti ?
Daj mi igračku koja dere odjeću
Dovoljno sam pretenciozan da kažem da utjelovljujem duh
predgrađa São Paula tog doba.
Svih njegovih kodova.
Ja sam ratnik rapa
Uvijek pod visokim naponom
Svak za sebe, Bog za sve Ja sam samo u prolazu
Lud život Nisam ja za žrtvu
Pravda i sloboda Moj cilj je pravedan
Moj rap počinje pjesmom Luđaka i romantičara
Na licu mi dječji osmijeh Kamo god idem
Za braću
Nudim sebe
Možda zbunjuje Ali stvaran sam i intenzivan
Moj najbolji Marvin Gaye Subota na autocesti
Što bude, bit će I idemo do kraja
Pozovi mene, pozovi nas Kad god nas trebaš
U raj ili na sudnji dan, pastore
Pozovi mene i moju braću To od tebe tražim
Favela, Fundão Ovjekovječeni u mojoj poeziji
Lud život
Ljudi iz predgrađa ondje su se razumjeli.
Nije tako bilo samo Brownu ili Blueu, tako je bilo mnogima.
Organizirala se jedna ulica pa ona do nje i nastala je lančana reakcija.
Tako su se rodili mnogi timovi, imena i diskografske kuće.
Mnoge raznobojne kape.
Tada su se rodile mnoge grupacije.
To je mješavina
ambicije, drskosti, samopoštovanja, neovisnosti.
Tako smo zaista uspjeli povesti predgrađe sa sobom. Sve.
Ljudi koji nisu voljeli rap počeli su zastupati svoju četvrt.
Više nisu poginjali glavu ni pred kim.
Ljudi se više nisu osjećali tako potlačeno ili prevareno.
Ako znaš slušati, i kad ima pravo i kad griješi,
predgrađe ima svoje mišljenje i pokreće promjene.
„Da, može, idemo!”
Zaista se svašta događalo.
Prije ovog albuma razmišljali smo
o predgrađu u kojem žive podložni i neobrazovani. Otuđeni. Shvaćaš?
To pobijam na ovoj ploči.
Prvi put sviramo na otvorenom, usred noći u São Paulu.
U cik zore, u četiri ujutro. Možda u pet.
Vi koji idete na posao,
uzmite kaput i kapu
jer u São Paulu je deset stupnjeva.
Pun Mjesec obasjava ulice Capãa
Samo Bog je iznad nas Skromno, ha ?
Živjeli! Čin-čin ! Žene i glasna glazba
Bijelo vino I dobar odvjetnik za svakoga
Jebeno je hladno
Ali što da radim ? Utorak nije dobar dan za tulum
Nikad se nije promijenilo I nikad neće
Miris lomače širi se zrakom
Nedjelja je rano ujutro u São Paulu.
Metež i vandalizam
na nastupu Racionais MC'sa na Viradi Cultural de São Paulo.
…na koncertu Racionais MC'sa.
Racionais MC's.
…Racionais MC'sa.
Praça da Sé postala je prava ratna zona.
Ljudi su pokušavali pobjeći od sukoba.
Ovamo dođi!
Zar to policija nije mogla izbjeći?
To je bila pjesma.
Ispričat ću vam kako je počelo.
Bilo je to ovako.
Bio je jedan dečko.
Policija ga je lovila.
Mali crnac. Izbjegavao je policiju.
Padala je kiša, bilo je mokro. Policajac je pao i nije mogao ustati.
Policajac je vikao od bolova. Drugi policajci išli su za dečkom.
Puno njih! A on je bježao. A ja sam na pozornici rekao:
„Da, vojna policija osnovana je da lovi odbjegle robove.”
„Oprezno s oružjem! Nemojte nekog ustrijeliti!”
Reperi traže od mnoštva da se udalji od policije. Uzalud.
Maknite se od policije! Pustite ih na miru!
Izbila je tučnjava i onda su se razdvojili.
Policija na jednu stranu, klinci na drugu. Bio je pakao.
Izgledalo je kao ratna zona.
Momci sa štapovima i kamenjem Policija s puškama i bombama
Gore auti Zatvaraju se željezna vrata
Majka zove sina Dok pucaju u nju
Netko je izgubio nekoga Duša je na okidaču
Bježi u podzemnu
Metež u hodniku
Netko je pregažen I ostao je ležati
U okolnim ulicama Taj se prizor nastavlja
Rat i razaranje Svijet završava
Nikad nije bilo sigurno. Uvijek je bilo napeto.
Zabranili su nam da nastupamo na otvorenom
i počeli su kampanju progona.
Navodno smo bili opasnost za društvo,
opasnost za javni red i mir, za sigurnost društva.
To je bila država, policija. No, uglavnom.
To su im smjestili
jer smo sve radili po pravilima.
Ugovore i sve ostalo.
Nije bilo razloga da se to dogodi tako naglo
i da Racionais dobije zabranu nastupanja u São Paulu.
Zaista mislim da je to bila politička namještaljka.
Činilo se kao da će sve završiti.
Što sam ja ?
Bistra sam i slana I stanem u oko, al teška sam tonu
Imam okus mora Al mogu bit diskretna
Stanarka sam boli Ondje gdje živim
U gluho doba noći Taokinja sam osvete
Sestra sam očaja Najgora neprijateljica nade
Može me izazvati obična gamad
Ili ljubav Ili trn tvog okrutnog cvijeta
Ljubiteljica sam drame Dolazim ti u krevet
Rado Bez dopuštenja, nanosiš mi bol
Mislila sam da sam jaka
Bit ću slaba Kada dođu drugi
Ako bude teško i ide polako
A sad me pusti da hodam protiv vjetra
Zašto da budeš jak Ako srce ti je osjetljivo ?
Vjetar je blag Ali nepopustljiv i hladan
A ja sam topla
Kapam na tužna slova pjesnika
Klizim niz prorokov smeđi lik
Crvi utiru put Dok čovjeku padaju suze
Ovo je vječna borba
Kažu da muškarci ne plaču Aha, baš
Ne slijedi većinu, brate Isus je plakao
Kvragu, čovječe, reći ću ti Možda sam napušen
Ali svijet može završiti
Što da radiš Kad se tvrđava zatrese
I pokvari se Sve dobro oko tebe ?
Sve koji su naglašavali važnost crne revolucije proganjali su.
I ušutkavali.
Sve što sam radio i što radim temelji se na Marighellinom učenju.
Interval između ploča bio je deset godina.
Marighella je pokrenuo naš povratak.
Tiho ili umireš. Tiho.
Ajmo! Ajmo, kvragu!
Na koljena!
Emitira Radio sloboda.
Evo što predgrađa misle o Marighelli.
Puno ljudi moglo se povezati s mnogo toga.
Zainteresirali su se mnogi koji nisu čuli za njega.
Carlos Marighella.
On je bio anđeo. Imao je jednostavne snove o jednakosti.
Ustani za generala
Tisuću lica odanosti
Hajde
Ustani za generala
Tisuću lica odanosti
Zaštitnik gomile
Tri reinkarnacije slavnih nasilnika
S pametnim glavama okupljenima u paklu
Odredište vjernika Ako Bog želi odanost
Samo nekoliko puta u životu osvajaš prvo mjesto.
A s ovim spotom opet smo ga zauzeli.
Racionais MC's!
Živi smo!
I za kraj najboljih glazbenih nagrada
i najboljeg koncerta svih vremena,
predstavljam Racionais!
Nastupali smo uživo na MTV-ju nakon mnogo godina.
I na TV-u. Bili smo na MTV-ju 1998.
Koliko je to godina? Četrnaest.
Imali smo novi pogled i uza sve te promjene
i sve to iskustvo, bili smo vrlo jaki.
Tada je došla Eliane
i rekla: „Moramo to učiniti zajedno.”
Racionais su, po mom mišljenju, postigli taj preokret.
Iako nemaju puno samopouzdanja i nisu osobito hrabri,
ohrabrili su nas.
Tako da mi možemo ići naprijed. „Ja to mogu i ja to hoću.”
To se dogodilo i meni i mnogima.
Svakodnevno čujem: „Racionais mi je promijenio život.”
„Čuo sam Racionaisovu pjesmu koja mi je promijenila život.”
„Počeo sam studirati zbog Racionaisa.”
Racionais se ružno rastao s Viradom Cultural 2007.
nakon onog incidenta.
Ali onda ih je uprava festivala pozvala da opet nastupe.
„Došao je taj čas. Idemo.”
Ja sam samo rekla: „Policija može izostati.
Nema potrebe za tim. Neće biti problema.
Racionais će komunicirati.”
Publika gleda i sluša što govore.
To je poput kanala. Poput pupčane vrpce.
I ljudi se naljute kad se taj komunikacijski kanal prekine.
Na kraju smo se dogovorili.
Policija će ostati odostraga. Neće se miješati s publikom.
I sve je prošlo dobro.
Na Racionaisovu koncertu bilo je 100 000 ljudi i nije bilo incidenata.
Racionais MC's!
Racionaisova glazba proširila se kao požar.
Brown me pozvao da nastupim u spotu za pjesmu „Marighella”.
Bila mi je čast
pričati o brazilskom heroju
zajedno s mojim herojima, Racionaisom.
To me podsjetilo na riječi Malcoma X.
Jednom je rekao da su jedini ljudi koji su zaista promijenili povijest
oni koji su promijenili čovjekov pogled na sebe.
Racionais je to učinio. Zaista!
Nisu promijenili jednu osobu. Promijenili su cijeli naraštaj.
Nužno je vjerovati Da je moguće sanjati
Nebo je granica A ti si, brate, nepobjediv
Loša će vremena proći To je samo faza
Patnja ti samo hrani hrabrost
Onda smo počeli tražiti dvorane.
Nađimo samo vrhunske dvorane i nastupat ćemo samo u takvima.
Čuli bismo komentare: „Dovest ćete Racionais ovamo?
Sve će uništiti! Publika će sve uništiti.”
Ja bih rekla: „Neće.”
Nakon 30 godina samo želiš da ti se publika vrati doma živa i zdrava.
Bez takvoga klišeja zaista mogu.
Truplo na kraju Racionaisovog koncerta.
Ova je za vas
Ostanite živi
Mnogi na tom koncertu nisu nikad bili na ovakvome mjestu.
STUDIO QUAD, NEW YORK 2014.
Onda su odlučili snimiti album.
Otišli su ga snimiti u New York.
Shvaćaš? Ne može biti ba-dum, i onda ba-dum-dum.
Nego…
Ovako.
Dobro.
Čuješ li alternative?
Zar nemate jedan bas bubanj za ovo što ova tri pokušavaju?
Ja sam taj napravio doma.
Ali nikad neće biti dobar kao pravi, originalni bas bubanj.
Znaš?
Svijet se promijenio od 2002.
Trinaest godina poslije.
Izgleda da je Brazil zaista krenuo u fazu napretka.
Vidjeli smo to na ljudima, na hrani, piću, odjeći, satovima.
U stvarnom životu.
To utječe na ulicu. I na glazbu.
Okej, sve spremno.
Uskoro će doći dečki da pokupe lovu iz vodotornja.
Pozor! Sve je ovo izmišljeno.
Svaka sličnost sa stvarnošću…
ČLAN OBITELJI RACIONAIS
…potpuno je slučajna.
Ovako ćemo, B.
Na ulici je hrpa murjaka. Moglo bi krenuti po zlu.
Okej. Reci dečkima da budu pripravni.
Da paze da ih nitko ne prati i da im mobiteli rade. Gotovo.
Jasno. Oružje je spremno. Donijet ću ga.
Isto mjesto, isto vrijeme. Gotovo!
Svi su svjesni da je situacija luda,
da promjene idu sporo.
Boje i vrijednosti
Preuzeli smo kontrolu!
Gotovo.
To smo što jesmo
Boje i vrijednosti
To smo što jesmo Boje i vrijednosti
Funk zavjera Internacionalna na Jamajki, u Queensu
U Fundãu, Sabinu Posao za mene
Ako me Bog napravio ovakvog
Onda je sve u redu Kupio sam travu
Oblaci i crne ovce svuda me prate
Mračna vremena dolaze A tu smo i mi
Hodam po tankoj isprekidanoj crti
U zemlji čiji je junak Ubio milijun Indijanaca
Oko rubova Crnac je kralj
Nije važno voliš li nas ili ne
Da se ponizim da ti se svidim ? Nikad !
Misle da ne znam Ako o tome ne govorim
U São Paulu ima mnogo novca
Ne gubi fokus Promatraj tijek
Vidiš Cross Fox, Tucson, X5
Crni, zlatno žuti, bogati
To smo što jesmo
Boje i vrijednosti
To je rap. Posao, stvarni život.
Iza kulisa.
Život iznad pulta, perspektiva, uloženi snovi, mnogo toga.
Ja sam šef tvrtke, vođa klana, sve znam.
Od filozofije do romantike…
Ozbiljnije je nego što izgleda.
To je Racionais.
Aha, shvaćam!
Želim da postignu više nego ja
ti novi klinci, ti novi reperi.
Želim da odu dalje jer ja kanim otići dalje.
Ako oni neće, ja hoću.
Ostvarit ću to.
Pozdrav, pozdrav Pozdrav, evo nas, super
Živjela rasa Napredak za nas
Širim posao U stražnjem dijelu kluba
Ubijam zmaja lijenosti i dokonosti
Ujedinjena obitelj uništit će bojkot
Idemo, Pixote Hollywood ne čeka
Crnci u novoj eri
Moram to ostvariti Zašto ne ?
Svakom novom godinom želim ići dalje.
Znaš?
Jer vrše golem pritisak na mene da odem.
Sa svih strana.
Moram uložiti kako bih ostao.
Život u faveli i stalan oprez imaju svoju cijenu. Vrlo visoku.
Ja sam dečko iz favele.
Kad sam vidio super motocikl, i ja sam htio takav.
I dobro je da ljudi znaju da ja svoj nisam ukrao.
Zar to nije lijepo? Zar nije lijepo da ljudi to znaju?
Da sanjaš da imaš crveni Fireblade
Repsol CBR, VMAX, stan
Audi R8 GT, Porche Carerra
Zenith na ruci Ili Patek Philippe
Zlatan lanac S dijamantima i safirima
Ogrlica da ne povjeruješ
Crni klinac bez strogog oca
Može u dućanu vidjeti novi auto i reći
„Sviđa mi se, platit ću punu cijenu”
Ali čak i ako platiš
Bit će sumnjičavih
Jer rasizam je prikriven Već stoljećima
Ne prihvaćaju tvoj status Ni boju kože
Volim jesti. Volim ići u restorane.
A crnci ne idu u restorane u São Paulu.
Ali Blue ide.
Shvatio sam da idem na frizuru kako bih ondje izgledao pristojno.
Pa pomislih: „Kvragu!
Vrijeme je da pustim kosu, stavim još tetovaža.
Želim ondje napraviti scenu.
Želim da im bude nelagodno u mojoj prisutnosti.”
Nema natrag, ljudi. Ostat ćemo.
Nismo više robovi.
Više od pola stanovnika Brazila smatraju se crncima.
Marielle je peta vijećnica u Riju po broju glasova.
To se ostvaruje! Vidimo to!
Osjećamo to! Počinjemo to primjećivati.
„Crnci su sve uspješniji!”
Jedno od najboljih sveučilišta u zemlji
uključit će Racionais u ispitni program za 2020. godinu.
RACIONAIS MC'S BRAZILSKI SU PUBLIC ENEMY
Nisam razmišljao o jahti ili…
Ne, htio sam samo bijele tenisice i lijepe, plave traperice.
To je bio san ovoga fakina.
Mislio sam: „Kvragu, bijele tenisice i plave traperice.
Čim zaradim nešto love,
potrošit ću na kekse i puding
i jesti dok mi ne pozlije.”
Dok pjevam, pogledam iza sebe
i vidim gore Klebera,
fenomenalnu pozornicu i golem pult
i on grebe po njemu kao kad smo imali probe…
Čovječe, zakon.
Dirljivo je. Jebeni zakon.
Pripremljena pozornica…
-Ne, to je bilo u… -Onaj dan kad sam gotovo umro?
Sjećaš se?
Milton je dogovorio sastanak u šest ujutro u Taboãu da iskrcamo kamion.
Sjećam se. Bio je ljut kao pas, psovao nas je.
U šest ujutro.
„Niste li vi umjetnici?”
-Onda se pojavio… -Kada?
U podne, čovječe.
Vlasnik dvorane bio je zadovoljan.
Stavio je gitaru na pod i rekao: „Vidite ovu gitaru?
Tu gitaru volim više nego svoju ženu.
Ovo je gitara iz '66-te, s festivala.”
„Super, čovječe.”
Zaista super. Gitara na podu.
A mi joj se divimo.
Bio sam ljut, bilo je toliko kutija,
a ja sam ih iskrcao puno.
Na vrhu jedne bio je rog.
Rog je skliznuo i nije ga uspio uhvatiti na vrijeme.
Pogodi kamo je rog pao.
-Na gitaru. -Na gitaru!
Kutija mu je pala na glavu, a ja: „Blue, jesi li dobro?”
A tip: „Jebeš njega! Moja gitara!”
Dio gitare se otrgnuo.
Onaj zakrivljeni dio.
Dio gitare je otpao.
Tip: „Što je to?!” Kad je vidio gitaru, rekao je:
„Koji ste to kurac učinili?
Kreteni!”
Blago rečeno kreteni…
Trideset i jednu godinu poslije.
Ovo je drukčiji trenutak, shvaćaš?
Ali uvijek ću biti ovdje. Tu su mi korijeni.
Ovo je lijep čas da budemo s obitelji.
To su moji korijeni.
Najjednostavnije stvari, znaš?
U njima je prava vrijednost.
U ljudima koje voliš i koji vole tebe.
Zbog svega ovog promatraš sebe, život, prošlost.
Svoju davnu povezanost sa sobom.
Kao da se budim u kući u svom kvartu davne 1987.
Ako se ne mogu vratiti u ono doba i vidjeti sebe, ne razumijem ljude danas.
D-dur!
Kad pijetao zakukuriče I najavi novi dan
Blagoslovi nas, Gospo od krunice Moli nama na radost
Da vam kažem !
Oprosti ako sam tražio Tvoju pomoć Kod našeg Oca previše puta
Neka krv moje braće Više nikad ne umrlja zemlju
Neka poklič koji je pozivao na rat Bude naša pjesma za mir
Cvijeće cvate čak i na smetlištu Kako je Racionais nekoć pjevao
Racionais
Neka poklič koji je pozivao na rat Bude naša pjesma za mir
Cvijeće cvate čak i na smetlištu Kako je Racionais nekoć pjevao
Kad pijetao zakukuriče I najavi novi dan
Velik dio našeg odgoja potječe od njih, od Obitelji.
Naša disciplina i pogled na život.
Pozornica je uvijek bila puna jer su svi bili na njoj.
Rođaci su uvijek bili s nama.
Onaj stih: „Sam svoje osiguranje”…
Tako mi to radimo.
Samo mi.
Tijekom ovih 30 godina koliko postoji Racionais
impresivno je samo po sebi to što smo živi.
Svih četvero! To je impresivno.
Jer bilo je teško.
Mnogo zaštite. Mnogo molitve.
Mnogo blagoslova. Mnogo dobrih duhova koji su me čuvali.
Da smo razmišljali o opasnosti,
ne bismo nikamo dospjeli.
Jer uvijek je bilo opasno.
Prije, tijekom i poslije.
Crna mušterija u Salvadoru optužila je poznatu marku za rasizam.
Roditelji djevojčice tvrde da je bila žrtva rasizma.
Mornarički časnik uhićen je jer je ustrijelio susjeda
misleći da je provalnik.
Žrtva je bila crnac.
Dječaka od 10 g. ubila je policija dok je…
Časnici vojne policije ubili su petoricu mladića
ispalivši u njihov auto čak 111 metaka.
Nedopustivo je da svake 23 minute bude ubijen jedan crnac.
Nedopustivo je da svake 23 minute crnkinja stoji kraj groba
i pokapa svog crnog sina.
Crnci su na neprijateljskom teritoriju. Zaista je tako!
Vidim kako pogibaju djeca.
I zamišljam Brazil otprije 500 godina.
U takvom vremenu ljudi traže vođu.
„Rasizam? To razumijem!”
Ali to nije to. Nisu u pitanju samo crnci.
Rasizam je loš. Nepravda je loša.
Moraš dići glas.
Ako si bijelac i vidiš da diskriminiraju crnca, reci!
Na neprijateljskom smo teritoriju!
Shvaćaš?
Na Haitiju je crno stanovništvo preuzelo kontrolu silom.
Robovska radna snaga postala je većina u zemlji.
Strah od crnačke većine zahvatio je i Brazil.
Vijećnica Marielle Franco poginula je u Rio de Janeiru.
Ubijena je u srijedu navečer kad su pucali na njezin auto.
Boje se. Boje se crnog planeta! Boje se!
Uspon crnaca u društvu nije lak.
Što si više, veći su ti neprijatelji.
Usto su i sve moćniji.
Što si ti moćniji, moćniji su ti protivnici.
Nema mira! Vlada ubija crnkinje!
Ubijaju našu djecu!
-Ne možemo više! -Dosta!
Dosta rasizma!
Dosta ubojstava!
Dosta rasizma!
Dosta!
Već dugo postoji politički pokret za crnce,
za većinu.
Samo se povećava.
Pokušali su nas ušutkati, ali mi smo narasli.
Glupi rasisti, pustite nas na miru!
Genocid se događa na otvorenom.
Ali to će se promijeniti.
Promijenit će se.
SVI SU CRNI ŽIVOTI VAŽNI
Svakodnevno preživljavamo, stalno se borimo. Stalno.
Nema odmora.
Racionais nije izmislio cilj. Cilj je mnogo veći od Racionaisa.
Mnogi prije nas borili su se za ovo isto.
Bez fanfara, bez naslovnica albuma.
Bez glazbenog videa. Ali borba je ista.
S reflektorima ili bez njih.
Sedamdesetih, kad sam se rodio, crnci su radili rituale iz 70-ih.
Kosa, odjeća, problemi tog doba.
Pokreti tijelom tog doba.
I to se događa opet.
To s novom estetikom…
Novim ritualom, novim kultom.
Ako mislite da stadion Palmeiras
na kojem je 15 000 ljudi
koji čekaju Jamesa Browna nije kult…
To je pravi kult.
Ima duhovnu dimenziju.
Mi pjevamo o slobodi.
I to govori samo za sebe, svugdje.
To dolazi iz Afrike i jako je moćno.
Crnačka glazba sama po sebi je vrlo duhovna.
I Racionais to oduvijek ima.
U to doba to nismo znali jer smo imali 19 godina.
Ali sad imamo 50 godina.
Imamo drugu perspektivu.
I više moći.
Živjeli!
Ajmo!
Crnačka drama Između uspjeha i blata
Novac, problemi, zavist, luksuz, slava Crnačka drama
Kovrčava kosa, tamna koža, rane Traži se lijek
Crnačka drama Trudi se vidjeti, ne vidi ništa
Osim zvijezde na zalazu u daljini
Osjeti dramu U cijeni i naboju
U ljubavi, u mržnji U suludoj osveti
Crnačka drama Znam tko spletkari i tko je sa mnom
Breme koje nosim Da budem više od propalice
Drama zatvora i favela
Grobova i krvi, sirena Plača i svjetla svijeća
Putnik iz Brazila São Paulo, agonija
Preživljava čast i kukavištvo
Kvartove, uličice i kućerke
Sigurno misliš Kakve to ima veze sa mnom
PROTIV GENOCIDA CRNACA ŽALUJEMO - RASIZAM UBIJA
Osjećaj zbog kojeg sam se krenuo boriti Racionaisom i rapom bio je gnjev.
Ne radost, utjeha i pun želudac.
Baš suprotno. Prazan želudac, mržnja, ambicija.
Zločin, nogomet, glazba… Kvragu
Nisam mogao pobjeći od toga Isti sam kao drugi
Forrest Gump je bajka Radije bih pričao pravu priču
Ispričat ću svoju
Gle, bio bi to dobar film
Crna majka sa sinom u naručju
Sama u šumi čelika i betona
Pogledaj, traži Lice u gomili
Gomila je čudovište Bez lica i srca
Hej, São Paulo, zemljo nebodera
Kišica razdire meso To je kula babilonska
Brazilska obitelj, dvoje protiv svijeta
Samohrana majka perspektivnog propalice
Svjetla, kamera
Snimaj, ide scena
Kopile, još jedan crni dječak bez oca
Robovlasniče, znam tko si
Ne možeš ti to sam Ne možeš
Rekao si da je dobro A favela ti je odgovorila
I mi imamo viski, Red Bull Nike i strojnice
Priznajem, tvoji auti su lijepi
Ja ne mogu napraviti internet Ili videokasete
Ili lude aute Možda malo kasnim
Mislim da kasnim
Igra ti je namještena Ne uklapam se
Pun sam problema Od karnevala do karnevala
Ja sam iz džungle Lav sam u tvom dvorištu
Ti si već preživio pokolj, genocid, buraz.
Najjači si koji je preživio neuspjeli transatlantski premještaj.
Nisi postao hrana za morske pse.
Tvoji preci bili su jebeno jaki.
Ne prodaju nam tu ideju.
Sami smo slabi.
Zajedno smo moćni.
Danas mi je strast glazba. Za moju rasu, prvo i osnovno.
Radim glazbu za njih.
Tako se bavim politikom.
Jer…
revolucija treba srce.