Downloaded from YTS.MX
‫- ספיישל קומדיה של NETFLIX -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫ערב טוב, גבירותיי ורבותיי.‬
‫בבקשה קבלו לבמה‬
‫אדם שבאמת לא צריך לעשות את זה,‬
‫ריקי ג'רווייס.‬
‫שלום.‬
‫שלום. תודה.‬
‫שקט. תודה רבה. שקט.‬
‫לא, שקט.‬
‫תודה, אבל סתמו כבר את הפה.‬
‫בלי פאקינג "וואו!" או… פשוט תצחקו.‬
‫לא, אבל תוד… שקט. כולם, להירגע.‬
‫שקט!‬
‫אני מצלם את זה. שתקו כבר, מזדיינים!‬
‫תודה רבה.‬
‫ברוכים הבאים למופע שלי.‬
‫זה לא מופע. אין רקדנים או להטוטנים.‬
‫בגדול זה בחור שמדבר,‬ ‫שזה בעיקרון מה שקורה בסטנד-אפ, נכון?‬
‫בחור שמדבר.‬
‫סקסיסט.‬
‫מה עם כל הנשים הקומיקאיות המצחיקות?‬
‫כמו…‬
‫לא.‬
‫בסדר, לא.‬
‫אני לא עושה את זה.‬ ‫אוקיי, זאת הייתה אירוניה, בסדר?‬
‫יהיה לא מעט מזה במהלך ההופעה,‬ ‫נסו לזהות את זה, אוקיי?‬
‫הכוונה היא כשאני אומר משהו‬ ‫שאני לא באמת מתכוון אליו,‬
‫בשביל האפקט הקומי,‬
‫ואתם, כקהל, צוחקים על הדבר "הלא נכון",‬ ‫כי אתם יודעים מה הדבר "הנכון".‬
‫זו דרך לעשות סאטירה על גישות.‬
‫למשל בבדיחה הראשונה, השתמשתי‬ ‫בדימוי הסקסיסטי המיושן, שנשים לא מצחיקות.‬
‫בחיים האמיתיים,‬ ‫אני יודע שיש המון נשים מצחיקות,‬
‫כמו…‬
‫עשיתי זאת שוב. זיהוי יפה.‬
‫לא, אבל יש.‬
‫דיים עדנה אוורג'. היא…‬
‫אדי איזרד.‬
‫היא מבריקה, נכון?‬
‫היא לא רק קומיקאית מעולה,‬ ‫היא גם שחקנית מעולה, נכון?‬
‫היא הייתה אדירה בתפקיד ההוא כגבר…‬
‫טוב לחזור.‬
‫התאהבתי מחדש בסטנד-אפ‬ ‫במסע ההופעות הקודם שלי, "אנושות".‬
‫הופעתי באולמות ברחבי העולם,‬ ‫נטפליקס קנו את ההופעה בסכום שיא,‬
‫זה היה הספיישל הכי נצפה של השנה.‬ ‫חשבתי, "כולם אוהבים אותי עכשיו".‬
‫ואז קיבלתי את הציוץ הזה.‬
‫ציוץ אמיתי, בסדר?‬
‫"אתה קורא לעצמך קומיקאי?"‬
‫הוא יודע שכן.‬
‫המילה הזאת כתובה בפרופיל שלי בטוויטר.‬
‫"אתה קורא לעצמך קומיקאי?‬
‫אתה מצחיק כמו…"‬
‫עכשיו, חשבתי שהוא יהיה אכזרי,‬
‫ויגיד "מירנדה", או…‬
‫בחייכם!‬
‫בחייכם, חבר'ה, אל…‬
‫אני צוחק. בסדר.‬
‫"אתה קורא לעצמך קומיקאי?‬
‫אתה מצחיק כמו פלוץ בלוויה של תינוק."‬
‫הוא ניסה לפגוע ברגשותיי.‬
‫אבל הטעות הגדולה שלו הייתה‬ ‫לבחור משהו שיהיה ממש קורע מצחוק!‬
‫כאילו שזה… פלוץ בלוויה של תינוק?‬
‫כנסייה גדולה עם הד,‬
‫כולם בוכים בשקט ככה.‬
‫ארון קבורה קטנטן.‬
‫ואז מישהו מפליץ?‬
‫הייתם צוחקים.‬
‫אפילו אם זה היה התינוק שלכם,‬ ‫אתם יודעים? לא!‬
‫אם אתם בלוויה, זה אומר שהוא מת כבר שבוע.‬
‫אתם בטח צריכים לצחוק קצת.‬
‫במיוחד אם אתם האבא.‬
‫אם אתם האימא, בטח עדיין קשה לכן‬ ‫לראות את "הצד המצחיק של הדברים".‬
‫אוי, נשים!‬
‫לא כל הנשים.‬
‫אני מתכוון למיושנות, לנשים המיושנות.‬
‫אוי, אלוהים! אתם יודעים, אלה שיש להן רחם.‬
‫הדינוזאורים המזדיינים האלה!‬
‫לא, אני אוהב את הנשים החדשות.‬ ‫הן נהדרות, נכון?‬
‫אתם יודעים, החדשות שאנחנו רואים לאחרונה.‬
‫אלה עם הזקנים והזינים. הן טובות כמו…‬
‫הן טובות כמו זהב, אני מת עליהן.‬
‫לא, הבעיה היא הנשים המיושנות. הן אומרות,‬ ‫"הם רוצים להשתמש בשירותים שלנו".‬
‫"למה שלא ישתמשו בשירותים שלכן?" "לנשים!"‬
‫"הן נשים! תסתכלו על כינויי הגוף שלהן!‬
‫מה באדם הזה הוא לא אישה?"‬
‫"טוב, הפין שלו."‬
‫"הפין שלה, גזענית שכמותך!"‬
‫"מה אם הוא יאנוס אותי?"‬
‫"מה אם היא תאנוס אותך!‬
‫חתיכת זונה טרפית!"‬
‫אבל הציוץ הזה מסכם את הקומדיה, נכון?‬
‫עד כמה זה סובייקטיבי.‬ ‫איך יש אנשים שחושבים שמישהו קורע מצחוק,‬
‫ואחרים חושבים שהוא הכי לא מצחיק בעולם.‬ ‫כשמישהו מדבר איתי על קומיקאי אחר,‬
‫ואומר, "הוא לא מצחיק!"‬
‫אפילו אם אני מסכים איתם, אני אומר,‬
‫"אי אפשר להגיד את זה.‬ ‫אתה צריך להגיד שהוא לא מצחיק לדעתך".‬
‫ואני שונא שאומרים,‬ ‫"הבדיחה הזאת הייתה פוגענית".‬
‫אני אומר, "לא, צריך להגיד‬ ‫שהיא הייתה פוגענית לדעתך".‬
‫כי העניין הוא רגשות, ורגשות הם דבר אישי,‬ ‫ויש המון סוגי קומדיה, והקומדיה מתפתחת.‬
‫יש כרגע סוג חדש של קומדיה,‬ ‫שנקרא קומדיית "ווק", נכון?‬
‫לא, היא מאוד מתקדמת, אתם יודעים.‬
‫יש היום מועדונים‬ ‫שבהם הקומיקאים צריכים לחתום‬
‫שהם לא יגידו שום דבר מעורר מחלוקת‬ ‫או משהו שעלול לפגוע במישהו.‬
‫זה מרחב בטוח עבור הקהל. קומדיית "ווק".‬
‫וניסיתי לצפות בזה קצת,‬
‫והחלטתי שאני מעדיף‬ ‫לצפות בלואי סי.קיי מאונן.‬
‫אסור להזכיר אותו יותר. הוא מבוטל.‬
‫זה לא מספיק להתנצל ולהמשיך הלאה, אתה חייב…‬
‫למשל קווין הארט המסכן.‬ ‫הוא נבחר להנחות את טקס פרסי האוסקר.‬
‫זה היה היום הטוב בחייו,‬ ‫הוא כתב, "תמיד רציתי לעשות את זה",‬
‫ואז מישהו מצא ציוצים מלפני עשר שנים.‬
‫תראו, הם היו ילדותיים,‬ ‫מעין ציוצים הומופוביים מחורבנים.‬
‫הוא צחק שם על הבן שלו.‬
‫הוא כתב, "הבן שלי עושה ככה וככה,‬ ‫אני מקווה שהוא לא גיי".‬
‫זה גרם להרבה רעש,‬ ‫והוא אמר, "סליחה, אני לא הומופוב".‬
‫הוא מחק את הציוצים והתנצל.‬
‫עשר שנים לאחר מכן, מישהו מוצא צילום מסך‬
‫ואומר, "תראו מה הוא עשה".‬ ‫ואז מהאוסקר אמרו לו, "תצטרך להתנצל שוב",‬
‫והוא אמר, "לא, כבר התנצלתי.‬ ‫לא אמשיך להתנצל".‬
‫והוא צודק. אם אין ערך בלבקש סליחה ולהתפתח,‬
‫אז עדיף שכבר יצייץ אותם שוב.‬
‫ככה אני מתמודד עם דברים, בכל מקרה.‬
‫אבל אם אתם מסוג האנשים‬ ‫שחוגגים את העובדה שמבטלים מישהו,‬
‫על משהו שהוא אמר לפני עשר שנים,‬
‫אתם רק מבטיחים את העובדה‬ ‫שיום אחד יבטלו אתכם על משהו שאמרתם היום.‬
‫אתם לא יכולים לחזות‬ ‫מה ייחשב לפוגעני בעתיד.‬
‫אתם לא יודעים מי תהיה החבורה השולטת.‬ ‫הדבר הכי גרוע שאתם יכולים להגיד היום,‬
‫שיגרום לכך שיבטלו אתכם בטוויטר,‬ ‫שיאיימו על חייכם,‬
‫הוא, "לנשים אין פין", בסדר?‬
‫עכשיו, אף אחד לא ראה את זה בא.‬
‫אין ציוצים בני עשר שנים של אנשים שאומרים…‬
‫לא תצליחו למצוא ציוץ בן עשר‬ ‫של מישהו שאומר, "לנשים אין פין".‬
‫אתם יודעים למה?‬ ‫לא חשבנו שאנחנו פאקינג צריכים!‬
‫ליאם ניסן.‬
‫אותו כמעט ביטלו, נכון?‬
‫ליאם ניסן. עכשיו,‬
‫אני לא יודע למה הוא סיפר את הסיפור הזה.‬ ‫אבל הוא סיפר,‬
‫בריאיון קידום לסרט, לעיתונאי,‬
‫והוא פשוט התחיל להגיד,‬
‫"זה היה לפני 30 שנה,‬
‫וידידה שלי חזרה הביתה, והיא נאנסה", בסדר?‬
‫ו… זה לא החלק המצחיק.‬
‫הוא אמר, "היא נאנסה,‬ ‫ושאלתי אותה, 'איך נראה הבחור הזה?'‬
‫והיא אמרה שהוא היה שחור,‬ ‫אז הוצאתי את האלה שלי,‬
‫ויצאתי לחפש את הבחור השחור הראשון שאראה.‬ ‫שום דבר לא קרה, הצלחתי להתעשת".‬
‫אבל מה שמוזר בסיפור הזה‬ ‫הוא למי בכלל יש אלה?‬
‫אבל זה היה בלתי צפוי.‬ ‫ביטלו את הפרימיירה בגלל הרעש,‬
‫ואנשים רצו שהסרט ייגנז, ואני מבין את זה.‬
‫יש אנשים שלא מסוגלים להפריד‬ ‫בין יצירת האומנות לחייו האישיים של האומן.‬
‫אני מכיר את ליאם. עבדתי איתו,‬ ‫הוא איש מקסים. הוא ממש לא גזען.‬
‫אבל כשכל זה התפוצץ, אפילו אני חשבתי,‬
‫"האם אי פעם 'רשימת שינדלר'‬ ‫שוב יצחיק אותי?"‬
‫הוא עדיין מצחיק אותי, כמובן.‬
‫אבל עכשיו יש המון שערוריות,‬
‫ושומעים על זה,‬ ‫ולוקחים את זה ברצינות, אתם יודעים?‬
‫קומיקאים מאוניברסיטאות‬ ‫כותבים לעיתונים סנוביים,‬
‫הם כותבים שם ומשרטטים את חוקי הקומדיה.‬
‫וזה הכול דברים כמו,‬
‫"קומדיה אמורה להכות כלפי מעלה,‬ ‫לא כלפי מטה".‬
‫לפעמים חייבים להכות כלפי מטה, למשל…‬
‫אם אתה מרביץ לפעוט בעל מוגבלות.‬ ‫אתם מבינים?‬
‫אם תכה כלפי מעלה,‬ ‫תפספס את הזין הקטן, והוא ינצח.‬
‫זו בדיחה שאני אוהב, כי היא מדגישה את ההבדל‬ ‫בין מכות מטאפוריות כלפי מטה, בבדיחות,‬
‫לבין מכות אמיתיות כלפי מטה.‬
‫אבל בימינו אנשים רוצים‬ ‫שתאמינו שמילים הן אלימות אמיתית.‬
‫עכשיו, אתם צחקתם מבדיחה‬ ‫על הכאת פעוט בעל מוגבלות,‬
‫ואיש לא נפגע.‬
‫אם הייתי באמת גורר לכאן פעוט בעל מוגבלות‬ ‫ומתחיל להרביץ לו,‬
‫לא הייתם צוחקים, נכון?‬
‫לכן ויתרתי על החלק הזה.‬
‫אבל האנשים האלה עסוקים באיתות סגולה.‬
‫הם מנסים להוריד אנשים‬ ‫כדי להיראות טוב יותר,‬
‫והם אומרים,‬ ‫"לא, אנחנו מגינים על בני מיעוטים".‬
‫בעיקרון, הם אומרים‬ ‫שלבני מיעוטים אין חוש הומור,‬
‫וזה ממש פטרוני.‬
‫ואני מבין גם את זה,‬ ‫איך זה להיות במיעוט מספרי.‬
‫במדינה הזאת יש עדיין רק חמישה אחוזים‬ ‫של שחורים, חמישה של אסייתים,‬
‫חמישה של להטב"קים, אתם יודעים?‬ ‫מספרים זעירים.‬
‫עכשיו, אני מולטי-מיליונר‬ ‫לבן הטרוסקסואלי, בסדר?‬
‫אנחנו פחות מאחוז אחד באוכלוסייה.‬
‫אבל… האם אני מתבכיין? לא!‬
‫האם אני…‬
‫זה לא מפריע לי, אני פשוט זורם עם זה.‬ ‫"קדימה, ריק!‬
‫פשוט תמשיך להילח…"‬
‫אני כמו רוזה פארקס, אתם מבינים? אני…‬
‫חוץ מזה שאני נלחמתי על הזכות‬ ‫שלעולם לא אצטרך לשבת באוטובוס, אבל…‬
‫אנשים מתלוננים על דברים‬ ‫שהם לא חייבים לצפות בהם.‬
‫זה לא משפיע עליהם, אתם יודעים? ושוב,‬
‫לכולם יש את הזכות להיעלב ולהתלונן,‬
‫אבל הם צריכים לדעת שאנחנו לא מנסים להעליב.‬
‫זו לא המטרה שלנו. אנחנו מנסים להצחיק אתכם.‬ ‫אנחנו מנסים להעניק לכם בילוי טוב.‬
‫תקשיבו מה הקטע. אני מדבר על…‬
‫אם אגיד הערב משהו כל כך פוגעני,‬
‫משהו כל כך מוגזם שלא שמעתם אף פעם בחייכם,‬
‫אל תעשו סצנה. לכו לקופות אחרי ההופעה.‬ ‫הם לא יכולים להחזיר את הכסף מייד,‬
‫אבל תוכלו למלא טופס עם התלונה,‬ ‫ואני לוקח את הטפסים האלה‬
‫ומחרבן עליהם.‬
‫אז אלה חוקי הקומדיה.‬
‫"חלק מהטבע." למה "חלק מהטבע"?‬
‫טוב, משתי סיבות.‬
‫אחת, אני רוצה לחשוף את פניו של העל-טבעי.‬ ‫אני לא מאמין בשום דבר על-טבעי.‬
‫אני מאמין שכל מה שקיים‬ ‫הוא בהגדרה חלק מהטבע,‬
‫וניתן להסביר אותו. אם לא עכשיו, אז בהמשך.‬
‫בנוסף, "חלק מהטבע",‬ ‫כי הטבע מספיק מדהים בעצמו, אתם יודעים?‬
‫זה אפילו מדהים שאנחנו מדברים על זה כאן.‬
‫אנחנו המין היחיד‬ ‫שמאפשר ליקום להבין את עצמו.‬
‫הסיכויים שבכלל נהיה פה,‬
‫הסיכוי שאתה תהיה אתה‬ ‫ותהיה קיים כאן ועכשיו,‬
‫הסיכויים שהזרע הזה יפגוש בביצית הזאת‬ ‫הם 400 טריליון לאחד.‬
‫ואני חושב שהחיים הם כמו חופשה.‬
‫אנחנו לא קיימים במשך 13 וחצי מיליארד שנים,‬ ‫ואז אנחנו מקבלים 80-90 שנה אם יש לנו מזל,‬
‫ואז אנחנו מתים ולעולם לא מתקיימים שוב.‬ ‫ויש אנשים שנפגעים אפילו מזה!‬
‫הם אומרים, "אי אפשר להגיד את זה.‬ ‫זה לא יכול להיות מקרי.‬
‫זה טוב מדי. מישהו בטוח יצר את כל זה",‬
‫ו"אני מיוחד מדי,‬ ‫אני לא יכול פשוט לא להתקיים.‬
‫אני אחיה שוב. אני אעלה לגן עדן.‬
‫אני אהיה עם החברים והמשפחה שלי,‬ ‫או שאחזור כרוח ואסתובב ביניכם.‬
‫או שאעבור גלגול נשמות, ואחזור כמישהו אחר".‬
‫זה פשוט יהיה מישהו אחר.‬
‫זה כל מה שקרה, אתה לא מעורב.‬
‫זה פשוט מישהו אחר, בסדר?‬
‫אנשים רבים מאמינים בגלגול נשמות, כמובן.‬
‫יש אנשים שאפילו טוענים‬ ‫שהם זוכרים מי הם היו בחיים קודמים.‬
‫יש איזו אגודה, באמריקה, כמובן…‬
‫בקליפורניה, כמובן, נכון?‬
‫והם זוכרים מי הם היו בחיים קודמים,‬
‫והם תמיד היו מישהו מיוחד למדי‬ ‫בחייהם הקודמים.‬
‫לא ממש בחיים שיש להם עכשיו.‬
‫אבל ראיתי סרט תיעודי על זה,‬
‫ובכל שנה הם עורכים‬ ‫מסיבת "בואו כפי שהייתם",‬
‫והם מגיעים אליה מחופשים לאדם שהם היו בעבר.‬
‫שני נפוליאונים.‬
‫אז לפחות אחד מהם פאקינג משקר!‬
‫אין גלגול נשמות. אין רוחות רפאים.‬
‫ראיתם את תוכניות ציד רוחות הרפאים?‬ ‫אלוהים, מאות של תוכניות כאלה.‬
‫כבר שנים, "ציד רוחות רפאים עם סלבריטאים."‬ ‫בכל רחבי העולם,‬
‫אלפי שעות צילום…‬
‫הם אף פעם לא ראו רוח רפאים מזדיינת.‬ ‫אפילו לא פעם…‬
‫זה הכול, "מה זה היה?‬
‫אה, זה רק ה… לא ה…‬
‫שמעת את זה? אה, זה היית אתה.‬
‫לא."‬
‫תארו לכם שתוכניות על חיות בר היו כאלה.‬
‫תחשבו שהייתם צופים בדייוויד אטנבורו‬ ‫כל השנים, והוא היה אומר,‬
‫"כאן, בקילימנג'רו, אנחנו רואים את ה…‬
‫אה, לא זה לא…‬
‫ועל גדות נהר הלימפופו, מי שמרבה לחמוק, ה…‬
‫אה, זה לא…"‬
‫הייתם מפסיקים לצפות בזין הזה.‬
‫הם אף פעם לא ראו רוח רפאים.‬
‫תוכניות ציד הפדופילים, מצד שני…‬
‫בדרך כלל יש איזה שניים בצוות, ליתר ביטחון.‬
‫במיוחד אם זו הפקה של ה-BBC.‬
‫אוי, שתקו!‬
‫אין גלגול נשמות, אין רוחות רפאים,‬ ‫אין גן עדן, לאמונתי.‬
‫לאנשים קשה עם זה. הם בוחנים אותי בטוויטר‬ ‫כשהם מגלים שאני אתאיסט.‬
‫הם כותבים, "אתה בכלל לא מאמין באלוהים?"‬ ‫"לא." "אתה מתפלל?"‬
‫ואני עונה, "לא".‬
‫הם כותבים, "למה שלא תתפלל‬ ‫רק למקרה שיש אלוהים?"‬
‫ואני עונה, "למה שלא תתלה שום מעל הדלת‬
‫רק למקרה שיש דרקולה?"‬
‫אין לי בעיה עם תפילות.‬
‫אני מכיר הרבה נוצרים,‬ ‫מוסלמים ויהודים נחמדים,‬
‫ואם מישהו במשפחה שלי חולה,‬ ‫הם אומרים, "אתפלל בשבילו",‬
‫ואני תמיד עונה, "תודה רבה",‬ ‫כי זו מחווה נחמדה.‬
‫אם הם היו אומרים, "וביטלנו את הכימותרפיה",‬ ‫הייתי אומר, "אל תעשו את זה"‬
‫להתפלל? לך על זה, גבר,‬
‫אבל בוא נלך על התפילות‬ ‫וגם על הכימותרפיה, בסדר?‬
‫כי זה מביא לאותה תוצאה כמו רק כימותרפיה,‬
‫אז בוא נדאג לשמור על העניין הזה, בסדר?"‬
‫פעם הסתבכתי כשדיברתי על תפילה בטוויטר.‬ ‫זוכרים שלפני כמה שנים‬
‫היה האסון הנוראי הזה באוקלהומה, ההוריקן?‬
‫אנשים איבדו את חייהם, את פרנסתם,‬ ‫ואני תרמתי לצלב האדום,‬
‫וצייצתי על זה עם לינק וכיתוב,‬ ‫"גם אתם יכולים לתרום". ניסיתי לעזור להם,‬
‫ואחד ממגזיני הבידור הטיפשיים האלה באמריקה‬ ‫צייץ מהחשבון שלו משהו שממש הרגיז אותי.‬
‫הם צייצו, "ביונסה וריהאנה‬ ‫שולחות תפילה למען אוקלהומה".‬
‫ואני צייצתי בחזרה,‬ ‫"אני מרגיש כמו זין, אני שלחתי רק כסף".‬
‫מישהו כתב לי פעם בציוץ,‬
‫"היית בא לשבת ליד מיטה של ילד גוסס‬
‫ואומר לו שאין גן עדן?"‬
‫אז עניתי, "זו הופעה בתשלום?"‬
‫לא אכפת לי אם אתם מאמינים,‬ ‫במה אתם מאמינים, למי אתם מתפללים.‬
‫זה לא משפיע עליי.‬
‫אני פשוט חושב שהטבע מספיק מדהים,‬ ‫אתם יודעים?‬
‫אני לא חושב שאנחנו צריכים מלאכים וחדי-קרן.‬
‫יש לנו את התמנון המזדיין. הוא באמת קיים!‬
‫שמונה רגליים, תשעה מוחות,‬ ‫שלושה לבבות ומקור.‬
‫תקבל כבר החלטה! מה אתה עושה?‬
‫הברווזן, יונק ביבים.‬
‫כשמדענים גילו אותו לראשונה,‬ ‫הם חשבו שמדובר במתיחה,‬
‫כי הוא מייצר ביצים וחלב.‬
‫הוא היה יכול להכין חביצה בעצמו.‬ ‫הוא לא מכין, אבל הוא היה יכול.‬
‫הוא היה יכול. הוא בהחלט היה יכול.‬
‫אבל אפילו שאנחנו יודעים‬ ‫שהסיכוי שבכלל נתקיים הוא מזערי,‬
‫ושהחיים קצרים כל כך,‬
‫אנחנו מבזבזים כל כך הרבה מהם‬ ‫בדאגה מדברים שאולי לעולם לא יקרו,‬
‫מדברים שלא ישנו עוד שבוע,‬ ‫ובטח לא עוד שנה או עשר שנים.‬
‫אני נוראי. אני דואג, אני דאגן.‬
‫אני שוכב ער בלילה וחושב, "מה אם…?" וכל זה.‬
‫ואני שונא להיות בלחץ,‬
‫אז אני מנסה להוציא את הלחץ מהחיים שלי,‬ ‫שזו משימה מאוד מלחיצה.‬
‫כי אני חייב שתהיה לי‬ ‫תוכנית א' ותוכנית ב' ותוכנית ג'…‬
‫ואם אני עושה את כל העבודה שלי,‬ ‫אני חושב בתוקף, "בלי עבודה. רק תירגע.‬
‫רק כוס יין. פשוט תירגע!"‬
‫אם מישהו נכנס בדלת,‬ ‫אני צועק, "מה זה, לעזאזל?!"‬
‫בדרך כלל זה כסף.‬
‫כן.‬
‫וג'יין, חברה שלי, אומרת,‬ ‫"בוא נעיף מבט, בסדר?"‬
‫היא מנסה להרגיע אותי.‬ ‫אני עם ג'יין כבר כמעט 40 שנה,‬
‫ואנחנו… תודה.‬
‫ותמיד היו לנו חתולים,‬
‫כי ג'יין קראה מזמן‬ ‫שחתול יגרום לך לחיות יותר זמן,‬
‫יפחית ממך לחץ,‬ ‫ימנע התקף לב או שבץ אם אתה עצבני.‬
‫בגדול, היא מנסה להציל את חיי.‬ ‫אז יש לנו חתולים. תמיד היו לנו חתולים.‬
‫אני חושב שזה עובד. אם אני ממש לחוץ,‬
‫אני אומר, "איפה החתולה?"‬
‫היא נרדמה. "תתעוררי!"‬
‫"מה?" אז אני מלטף את החתולה,‬
‫ואני חושב, "אני לחוץ.‬ ‫תראו אותה, כל כך לא לחוצה".‬
‫ואני חושב, "זה לא הוגן",‬ ‫ וזה קצת מלחיץ אותי,‬
‫כי כל העולם יושב לי על הכתפיים,‬
‫ולה אין כלום. לא מצפון, לא אשמה.‬
‫אף פעם לא תראו חתול מרגיש אשם.‬ ‫אף פעם לא תיכנסו לחדר‬
‫ותראו חתול ככה, חושב, "זה דפוק".‬
‫שואלים אותו, "מה קרה?"‬
‫"מה קרה?" "כן."‬
‫"כל החרא שם, זה מה שקרה."‬
‫"כמו מה?" "כמו העכבר המחורבן הזה שהרגתי.‬
‫בטח הייתה לו משפחה, לא?"‬
‫"כנראה, כן."‬
‫"לא הייתי צריך לענות אותו קודם."‬
‫הם לא שמים זין.‬
‫אם חתול היה מספיק גדול,‬ ‫הוא היה הורג אותך ואוכל אותך.‬
‫הם ההפך מכלבים.‬
‫זה מתמצת את ההבדל‬ ‫בין חתולים לכלבים אחת ולתמיד.‬
‫לחתול יש פין עוקצני.‬
‫באמת, חפשו בגוגל.‬
‫בזהירות. בסדר, אבל…‬
‫פין עוקצני, בסדר? יש לזה שתי סיבות.‬
‫אחת, הוא מחזיק את הנקבה במקום‬ ‫במהלך ההזדווגות.‬
‫אז הוא נכנס פנימה בעדינות,‬ ‫ואז אומר, "לברוח? את לא יכולה".‬
‫ושתיים, כשהוא יוצא,‬ ‫הכאב הזה גורם לנקבה לבייץ.‬
‫תחשוב על דרך אחרת, חבר.‬
‫וזה גורם לי לחשוב שאולי יש אלוהים,‬
‫כי אולי הוא ברא את החתולים והכלבים, כי הם…‬
‫הוא עשה, "בום, הינה.‬
‫חתולים וכלבים, יונקים פרוותיים.‬
‫אתם תגורו בבית. זה לא רע, יאכילו אתכם.‬
‫לאיזה סוג של פין… קיוויתם? כלב?"‬
‫"לא משנה. מה שתיתן לי‬ ‫יהיה הפין הכי טוב בעולם.‬
‫אני צריך רק משהו שיתאים לאוברול שלי, רק…‬
‫אולי איזה תל פרוותי קטן. משהו שכלבה תאהב.‬
‫תל פרוותי קטן עם ליפסטיק ורוד קטן בתוכו."‬
‫"ליפסטיק פרוותי, בחירה טובה.‬
‫חתול?"‬
‫"תן לי גבעול זיונים עם קרסים."‬
‫החתול הוא החיה היחידה שבייתה את עצמה.‬
‫זה נכון. הוא מצא את עצמו בציוויליזציה‬ ‫לפני כעשרת אלפים שנה,‬
‫ואמר, "מיאו! תאכילו אותי", בסדר?‬
‫הם המציאו את ה"מיאו" עבורנו.‬ ‫הם לא עושים את זה במצב הפראי.‬
‫"מיאו!" הם למדו שאנחנו…‬
‫וזה עובד! החתולה שלי עושה "מיאו"…‬ ‫אני נותן לה לעשות מה שבא לה.‬
‫היא ישנה כשבא לה, הולכת לאן שבא לה.‬ ‫אם אנחנו מקבלים חבילה בדואר,‬
‫אני פותח אותה, ואם החתולה נכנסת לארגז,‬
‫אני לא יכול לזרוק אותו.‬
‫יש לנו בערך 17 כאלה בכל ה…‬
‫אחוזה.‬
‫וכשאני וג'יין רואים טלוויזיה,‬ ‫אם היא עולה על הרגליים שלנו,‬
‫אנחנו לא זזים. גם אם יש לנו פיפי,‬ ‫אנחנו לא רוצים להפריע לה.‬
‫השני מביא את המשקאות כל הלילה.‬
‫ואנשים אומרים לי, "אתה מפנק את החתולה".‬
‫ואני עונה, "נכון, זו חתולה.‬
‫זה לא בן אדם".‬
‫מה הכי גרוע שיכול לקרות אם מפנקים חתולה?‬
‫היא לא גדלה והופכת להיות פאקינג…‬
‫בוריס ג'ונסון. היא…‬
‫לא, אני לא מתעסק בפוליטיקה.‬
‫למרות שזה ממש גדול עליו, אוקיי?‬
‫זאת אומרת, הוא התחיל באמירה‬ ‫שנשים בבורקות נראות כמו תיבות דואר.‬
‫עכשיו, זה לא תלוי בבוריס ג'ונסון‬ ‫מה אישה מוסלמית לובשת על הפנים.‬
‫זה תלוי בבעלה.‬
‫לא…‬
‫אלה לא החוקים שלי.‬
‫זה לא ייכנס לספיישל.‬
‫לערוך.‬
‫כן, חתולים, נכון?‬
‫לא, אני באמת אוהב חתולים.‬
‫אני מאוד אוהב כלבים.‬ ‫אין לנו כלב, כי אנחנו נוסעים הרבה,‬
‫אבל בכל מקום בעולם, בניו יורק או בלונדון,‬
‫אנחנו מסתובבים בכל יום רק כדי לפגוש כלבים,‬ ‫בסנטרל פארק או בהמפסטד הית'.‬
‫אני מכיר בערך 200 כלבים בשמם,‬
‫ואתה תמיד פוגש כמה מהחברים הקטנים שלך,‬
‫וזה עושה לי את היום.‬ ‫זה כמו הפאקינג הירואין שלי.‬
‫ואם אתה פוגש כלב חדש ואומר לו, "שלום"…‬
‫הוא בחיים לא פגש אותך, ואם אתה נחמד אליו,‬ ‫הוא רק פגש אותך, ואתה כבר החבר…‬
‫הוא יעשה הכול בשבילך. "אתה צריך כליה?"‬ ‫כלבים הם מדהימים.‬
‫מצחיק אותי השלט הזה שאנשים‬ ‫עדיין תולים על השער, "זהירות - כלב".‬
‫זה גורם לי לרצות להיכנס לבית ולפגוש אותו.‬ ‫אז אם אתם רוצים שלא איכנס לבית שלכם,‬
‫תתלו שלט שכתוב עליו… לא יודע,‬
‫"זהירות - איידס", אתם יודעים?‬
‫למרות שזה כבר לא טוב‬ ‫כמו שזה היה פעם, האיידס, נכון?‬
‫לא, ברצינות, כל המחלות מאכזבות אותך,‬
‫אבל זה היה… זאת אומרת,‬ ‫בשיאה האיידס הייתה פאקינג מדהימה, לא?‬
‫נגיף קורונה? עוף לי מהעיניים.‬ ‫הוא לא היה מגיע לקרסוליים של האיידס.‬
‫כששני בחורים היו מדברים בשנות ה-80,‬ ‫זה היה, "תמצוץ לי את הזין?"‬
‫"עוף מפה, יש לך איידס! אני אמות."‬
‫עכשיו זה, "תן לי אותו,‬ ‫אני אקח כדורים עד סוף חיי".‬
‫אתם מבינים? אין…‬
‫אבל הגזענים קפצו על זה בשנות ה-80,‬ ‫הימנים הנוצרים.‬
‫או כל הקיצוניים, למעשה,‬ ‫שאמרו, "זה זעם האל.‬
‫זה העונש של אלוהים על הומוסקסואליות".‬
‫דמיינו לכם מה זה לחשוב ככה.‬ ‫מה מדמיינים בראש שגורם לך לחשוב שזה נכון?‬
‫אתה חושב שאלוהים נמצא בגן עדן,‬ ‫והוא מסתכל למטה על הציוויליזציה,‬
‫ופתאום הוא אומר,‬ ‫"נמאס לי מכל המין האנאלי הזה.‬
‫זאת אומרת, מה ל…?‬ ‫אוי, בחייכם, חבר'ה! מה קורה? מה…?‬
‫אוי, תראו את…‬
‫הזהרתי אותם. זה כתוב בתנ"ך.‬
‫'בלי מין אנאלי'. לא במילים האלה."‬
‫ויקרא, פרק כ"ח, פסוק י"א:‬
‫"ואיש אשר ישכב את זכר משכבי אישה‬
‫תועבו עשו, שניהם; מות יומתו."‬
‫בעיקרון, בלי מין אנאלי, בסדר?‬
‫אז הוא אמר, "הם צוחקים עליי,‬ ‫אני חייב לעשות משהו.‬
‫אני יודע! איידס!"‬
‫כמו שהוא עשה עם האור.‬ ‫כאילו, "אוי, חשוך, מה אפשר לעשות?‬
‫אור! ויהי אור."‬
‫זה אותו דבר פה. "ויהי איידס."‬
‫"ואז הייתה איידס."‬
‫לא על פני האדמה,‬ ‫אלא למעלה במעבדה שלו, בסדר?‬
‫אז הוא הכין את כל האיידס שם,‬
‫יצורים קטנים ונוראיים, "הינה."‬
‫אנשים לא היו יכולים לראות אותם,‬ ‫אבל הוא כן. ככה, בסדר?‬
‫ואז הוא אמר, "אתם איידס",‬ ‫והם ענו, "אנחנו מה?"‬
‫והוא אמר, "אתם איידס" והם שאלו, "מה זה?"‬
‫"זאת המחלה הכי גרועה בעולם."‬
‫והם אמרו, "אה, מעולה", והוא אמר…‬
‫נטפליקס כבר קנו את זה. שיזדיינו, נכון?‬
‫"אתם איידס." "טוב, מה אנחנו עושים?"‬
‫"טוב, אני רוצה שתהרגו הומוסקסואלים."‬
‫"למה?"‬
‫"כי אני לא אוהב לצפות בהם."‬
‫"אז אל תצפה בהם."‬
‫"אין לי ברירה,‬ ‫אני נמצא בכל המקומות בו זמנית, אז…‬
‫אני צופה ב-50 מיליון איש‬ ‫עוסקים במין אנאלי ממש עכשיו.‬
‫אז, אתם יודעים…"‬
‫"טוב, אז מה אנחנו עושים?"‬
‫"אני אשים אתכם על כדור הארץ…" "איפה?"‬
‫"אפריקה, בסדר?"‬
‫"למה אפריקה?"‬
‫"הם מתים בכל מקרה."‬
‫זה לא אני שאומר את זה, זה אלוהים.‬ ‫זה אלוהים שאומר את זה.‬
‫"איפה באפריקה?"‬
‫"אוי, פשוט בתוך תחת. אני אשים אתכם ב…‬
‫אני…" "מה, בתוך בכל החרא?"‬
‫"כן. כן, אני אשים אתכם בתוך תחת.‬
‫ושם תעשו הרבה מעבודתכם הטובה ביותר‬ ‫במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20.‬
‫בסדר? אז אני אדחוס אתכם בתוך תחת."‬
‫"ואז מה?" "טוב, אם יגיע זין,‬
‫שלא אמור להיות שם,‬
‫תיכנסו גם לזין."‬
‫"מה, כולנו?" "לא.‬
‫חלקכם ייכנסו לזין, וחלקכם יישארו בתחת,‬
‫למקרה שיגיע עוד זין.‬
‫ואם אני מכיר את התחת הזה, יהיה עוד זין."‬
‫"אז חלקנו נשארים בזין, חלקנו נשארים בתחת."‬
‫"כן." "ואז מה?"‬
‫"תהרגו את שניהם, בסדר?"‬
‫"אז להרוג את כל ההומוסקסואלים?" "בדיוק."‬
‫"מה, אפילו לסביות?"‬
‫"לא, לא לסביות, בסדר?"‬
‫"למה?"‬
‫"כי אני אוהב לצפות בהן."‬
‫אבל כל המחלות מאכזבות אותך בסוף,‬ ‫לא רק האיידס.‬
‫אחרי האיידס היה הסארס, נכון?‬
‫זוכרים את הסארס? "אוי, האנושות תימחק!"‬
‫לא קרה. ואז הייתה האבולה,‬
‫המחלה אוכלת הבשר.‬ ‫"אוי, האבולה בדרך ללונדון!"‬
‫לאיזו אחות היה חום במהלך סוף השבוע, וזהו.‬
‫נגיף הזיקה. אתם זוכרים את התינוקות האלה‬ ‫שנולדו עם חצי ראש?‬
‫"נגיף הזיקה!" "אל תדאגי."‬ ‫"אוי, אני בהיריון!"‬
‫"אז תתחילי לתפור כובע."‬
‫אתם יודעים?‬
‫אם מדברים על הפלה…‬
‫עכשיו, אני לא רוצה לפלג את החדר,‬ ‫אבל אני בעד הזכות לבחור.‬
‫לדעתי, זה לא ענייני או עניינו של גבר אחר‬ ‫מה אישה עושה עם הגוף שלה, אבל…‬
‫תודה. אבל מצד שני,‬ ‫יש אנשים שמתנגדים להפלות.‬
‫לא אנשים שלא יעשו את זה בעצמם,‬ ‫אלא כאלה שלא רוצים שאף אחת תעשה את זה.‬
‫ומתוכם יש אחוז קטן שהם מאוד מיליטנטיים,‬
‫ומתוכם יש אחוז קטן שהם פאקינג…‬ ‫יש כאלה באמריקה שהם כמו טרוריסטים.‬
‫הם מפוצצים מרפאות להפלות,‬ ‫מכניסים עוברים בדלת…‬
‫ויש להם מעין מכונת תעמולה שאומרת,‬
‫"ליברלים מפילות תינוקות בחודש תשיעי,‬
‫מוציאות אותם מהוואגינה שלהן וממיתות אותם",‬ ‫תאוריית קונספירציה משוגעת, כן?‬
‫ועכשיו יש להם את האינטרנט,‬ ‫אז יש להם גופנים וממים.‬
‫זה כמו מדע בשבילם. ויש איזה דבר שמסתובב.‬ ‫בטח ראיתם אותו, אבל אספר לכם.‬
‫זה הולך… שמעתי גרסאות שונות של זה,‬
‫למשל, "זאת הייתה הרצאה אמיתית",‬ ‫או "זה היה שאלון אמיתי".‬
‫שטויות, הכול מומצא. זה הולך ככה:‬
‫"אישה בהיריון. יש לה כבר חמישה ילדים.‬
‫שניים חרשים. שניים עיוורים.‬
‫אחד סובל מפיגור שכלי.‬
‫היא חולה בעגבת.‬ ‫האם היא צריכה ללדת את התינוק?‬
‫לא?‬
‫כל הכבוד, הרגתם עכשיו את בטהובן."‬
‫על מה אתם מדברים? זה ממש לא הגיוני.‬
‫טוב, נשמור על זה הוגן, בואו נעשה את ההפך.‬ ‫אז יש אישה אחרת, והיא בהיריון.‬
‫יש לה שני ילדים,‬ ‫שמיעה וראייה מעולות, חכמים.‬
‫אין לה עגבת.‬ ‫האם היא צריכה ללדת את התינוק? כן?‬
‫כל הכבוד, נתתם עכשיו להיטלר להיוולד.‬
‫עכשיו, אני לא רוצה לפלג את האולם, אבל…‬
‫אני לא מעריץ של היטלר.‬
‫תקשיבו לי, יש לי סיבות.‬
‫תקשיבו.‬
‫וזה מדע בדיוני.‬ ‫בכל פעם שאני צופה בסדרת מדע בדיוני,‬
‫תמיד ממציאים מכונת זמן‬ ‫וחוזרים כדי לנסות להרוג את היטלר.‬
‫ואם הם מצליחים, הם חוזרים להווה,‬
‫וזה גרוע יותר,‬ ‫כי הם דפקו את רצף הזמן-מרחב.‬
‫ברור! אם משנים את הדבר הכי קטן בהיסטוריה,‬
‫יש לזה השפעה קטסטרופלית.‬
‫לא הייתי משנה שום דבר אפילו אם הייתי יכול.‬
‫החיים שלי טובים מדי. אני לא יכול‬ ‫לקחת את הסיכון הזה, אתם מבינים?‬
‫אם מדענים היו אומרים לי, "פתרנו את זה.‬
‫לא תצטרך לחזור במכונת זמן.‬ ‫רק תלחץ על הכפתור הזה.‬
‫זה יהרוג את היטלר לפני השואה, לפני המלחמה.‬
‫ההווה יישאר בדיוק אותו דבר,‬ ‫חוץ מזה שתהיה קצת יותר ג'ינג'י",‬
‫הייתי אומר, "לא.‬
‫למה שאני אסבול?"‬
‫אבל כשרואים כתבה שטחית כזו,‬
‫כשמופיעה השאלה בשאלונים המטופשים‬ ‫שסלבריטאים עונים עליהם,‬
‫"מה הדבר הראשון‬ ‫שהייתם עושים עם מכונת זמן?"‬
‫כולם אומרים,‬ ‫"הייתי חוזר והורג את היטלר". באמת?‬
‫היית חוזר וקונה מניות של מייקרוסופט,‬ ‫שקרן מזדיין.‬
‫ריאיינתי אנשים בתוכנית הרדיו שלי באמריקה,‬ ‫ואני תמיד שואל את השאלה הזאת, בצחוק,‬
‫וכולם אומרים, "הייתי חוזר והורג את היטלר".‬
‫אני אומר, "ניסו את זה בזמנו",‬
‫אז הם אומרים, "לא, הייתי חוזר‬ ‫והורג אותו כשהוא היה תינוק".‬
‫אז היית חוזר, מוצא את היטלר התינוק,‬
‫שעדיין לא עשה שום דבר לא בסדר,‬
‫ופשוט חונק אותו, כן?‬
‫בנוסף, ראיתם את היטלר כשהוא היה תינוק?‬
‫אלוהים, פשוט חמוד.‬
‫תראו את זה.‬
‫תראו את הפרצוף הקטן שלו!‬
‫היית חוזר ואומר, "זה היטלר?"‬
‫"כן." אז היית אומר,‬ ‫"אוי, נאצי קטן שכמותך!"‬
‫אני יודע מה אתם חושבים.‬ ‫למה יש לי תמונה של…‬
‫היטלר התינוק בטלפון שלי?‬
‫זה ענייני.‬
‫מה אם אני מאונן עליה? מה?‬
‫מה אם זה הדבר היחיד שאני מאונן עליו?‬
‫אין קורבן, אין פשע.‬
‫אתם יכולים להתקשר למשטרה,‬ ‫לשלוח אותם לבית שלי,‬
‫והשוטרים יגידו,‬ ‫"שמענו שהודית שאתה פדופיל".‬
‫הייתי עונה, "כן, אבל רק של תמונות‬ ‫של היטלר התינוק המת.‬
‫תבדקו בספר החוקים",‬ ‫והם היו עונים, "כן, זה בסדר גמור".‬
‫הייתי אומר, "רוצים לראות איפה אני מאונן?"‬ ‫"כן."‬
‫אז אני לוקח אותם למטה, להיכל האוננות,‬
‫שהוא בעיקרון מרתף יינות שעבר הסבה,‬
‫אבל יש שם את התמונה הזאת מוגדלת פי מאה,‬
‫מסביב לקירות,‬
‫שמהם נוטף שפיך מ-40 שנה.‬
‫אני גר שם רק חמש שנים, אז אני לא יודע…‬
‫זה לא ייכנס.‬
‫לא, אבל לאנשים יש בעיה עם היטלר.‬
‫הם רוצים לחזור בזמן ולהרוג אותו,‬ ‫ואני אומר "תירגעו.‬
‫היטלר הוא האיש שהרג את היטלר, נכון?‬
‫תהיו הוגנים איתו".‬
‫הוגנים, לא יהודים.‬
‫אני לא חושש למות.‬
‫או יותר נכון אני לא חושש מלהיות מת,‬ ‫כי לא אדע על זה.‬
‫זה הדבר הכי טוב בלהיות מת, לא יודעים מזה.‬
‫זה כמו להיות טיפש, נכון?‬
‫זה כואב רק לאחרים.‬
‫אני חושש מאיך שאמות.‬ ‫אני לא רוצה למות לבד, בייסורים,‬
‫או שאני לא רוצה שימצאו אותי בארון בגדים,‬ ‫תלוי מחגורה,‬
‫לבוש בטייטס של נשים,‬
‫מכוסה באמיל-ניטרט, אתם יודעים?‬
‫אני לא בקטע של החרא הזה,‬ ‫אז אם ימצאו אותי ככה,‬
‫פשוט תדעו שאחד החברים שלי ביים את זה.‬
‫אני לא חושש מהמוות.‬ ‫אני לא עושה שום דבר כדי לא למות.‬
‫אני אוכל ושותה יותר מדי כל יום,‬ ‫כבר 40 שנה.‬
‫יום ולילה, אוכל ושותה יותר מדי.‬ ‫אנשים אומרים לי, "אם תוותר על האלכוהול,‬
‫תחיה עוד עשר שנים".‬
‫ואני אומר, "אבל אלה עשר השנים האחרונות.‬ ‫עשר השנים המחורבנות. אני לא רוצה אותן".‬
‫אם אפסיק עם אלכוהול עכשיו ואגיע לגיל 80,‬ ‫ויגידו לי, "תוכל לקבל עוד עשר שנים",‬
‫אם אוכל להגיד,‬ ‫"מעולה, אחיה שוב בין גיל 20 ל-30",‬
‫זה יהיה מושלם, אבל לא,‬ ‫אתה צריך לחיות בין גיל 80 ל-90.‬
‫יש לכם מושג כמה נורא זה להיות בן 90?‬
‫ראיתי בני 90 שיושבים בכורסה‬
‫ואומרים, "אהה!", ואתה שואל, "מה?"‬
‫והם אומרים, "שברתי כל עצם בגוף שלי!"‬
‫כי הם שבריריים. יש להם אבק במקום דם.‬
‫החבלות שלהם הן קרשי דם.‬
‫יוצאים להם בקעים בכל מקום.‬
‫אם אתה בן 90,‬ ‫ואתה מצליח להגיע למטבח בכוחות עצמך‬
‫כדי להכין כוס תה,‬ ‫אם אתה מרים את הקומקום והוא מלא מדי,‬
‫יש סיכוי טוב מאוד‬ ‫שהבטן שלך תצא מחור התחת שלך.‬
‫אז תאכלו ותשתו כמה שאתם רוצים,‬ ‫ופשוט פאקינג תמותו. זו העצה שלי, בסדר?‬
‫תודה.‬
‫כדאי שאציין שאני לא רופא.‬
‫אני הולך לרופא פעם בשנה או פעם בשנתיים.‬
‫אני עובר בדיקות רפואיות‬ ‫לדברים כאלה ולסדרות טלוויזיה,‬
‫ואני הולך לרופא פרטי.‬
‫זה עולה 600 ליש"ט,‬ ‫זה לוקח שלוש שעות, אבל הם עושים הכול.‬
‫דגימת דם, דגימת צואה, דגימת שתן,‬
‫אק"ג, אוזניים, אף, גרון,‬
‫ביצים, האצבע… הכול, בסדר?‬
‫וצריך למלא טופס ארוך כזה,‬ ‫לכתוב על אורח החיים שלך.‬
‫זה לוקח שנים.‬
‫ואני אומר שם את האמת,‬ ‫חוץ מכמויות האלכוהול.‬
‫אני מחשב אותן,‬
‫ואז כותב חצי מהן, בסדר?‬
‫וכשהוא מגיע אליהן,‬ ‫הוא עדיין אומר, "זה המון".‬
‫ואני חושב שניצחתי. אני אומר, "באמת?"‬
‫ובסוף של שלוש השעות,‬ ‫הם מקבלים את כל התוצאות חזרה מהמעבדה,‬
‫ויש שם מחשב גדול כזה, שמציג את הרכב הגוף,‬
‫שממנו הם מחשבים את הסבירות‬
‫שתחטוף שבץ או התקף לב,‬ ‫בעוד שנה, חמש שנים, עשר שנים,‬
‫והסבירות שלי תמיד זהה, בערך.‬
‫זה תמיד מידרדר עם הזמן,‬ ‫אין מה לעשות עם זה.‬
‫אבל אני תמיד…‬ ‫אני בקצה הסקאלה של המשקל הבריא.‬
‫אני כמעט בהשמנת יתר, אני ממש על הגבול.‬
‫פעם הייתי בטרום סוכרת.‬ ‫הייתי צריך לטפל בזה.‬
‫ועכשיו אני בטרום-שיגדון.‬
‫טרום-שיגדון, בסדר?‬
‫אז הוא אומר לך את כל זה,‬ ‫ואז שואל, "אז מה נעשה עם זה?"‬
‫ואני רוצה לענות, "מה הכוונה, 'נעשה'?‬
‫שילמתי לך עכשיו 600 ליש"ט, אחי, נכון?‬
‫אתה תתקן את זה, ואני אמשיך בחיי".‬
‫כשאתה לוקח את הרכב למוסך, לא אומרים לך,‬ ‫"הצמיגים שחוקים, הטלטל הלך. מה נעשה?"‬
‫"אתה תתקן את זה, אחי, ואני אשלם לך."‬
‫הוא אמר, "אתה צריך יותר סיבים בתזונה שלך".‬
‫רציתי להגיד, "אז תשיג לי יין עם סיבים.‬
‫אני יכול להרשות לעצמי כל דבר,‬ ‫אתם בטוח מסוגלים להמציא את זה".‬
‫הוא אמר, "יש לך עצירות כבדה".‬
‫רציתי להגיד, "אז תכניס לשם כף, חבר".‬
‫והם תמיד משאירים את זה לסוף.‬ ‫הם אפילו לא מרימים את המבט.‬
‫הם אומרים, "ואפשר לעשות לך בדיקה רקטלית?"‬
‫מה שאומר שאני צריך להגיד,‬ ‫"כן, בבקשה". אני רק…‬
‫אני רוצה שהם יפתיעו אותי בדרך החוצה.‬
‫"ביי", "ביי."‬
‫"אה, וזה בסדר." "תודה."‬
‫אבל יש לזה הכנות גדולות,‬ ‫וכשהם שוטפים ידיים,‬
‫הם חייבים להגיד, "אתה רוצה מלווה?"‬
‫אז אתה תכניס לי אצבע לתחת,‬
‫ועכשיו גם יבוא חבר ויצפה?‬ ‫לא, פשוט תעשה את זה.‬
‫והם משכיבים אותך על ספסל כזה,‬ ‫על הגב, בתור התחלה,‬
‫עם המכנסיים והתחתונים מופשלים,‬ ‫ברכיים פשוקות, כמו צפרדע קטנה,‬
‫וקודם הם בודקים את הביצים,‬
‫ואני לחוץ כשאני אצל הרופא, ממש לחוץ,‬
‫אז אין לי ביצים בכלל, בסדר?‬
‫הוא צריך לחפור אותן החוצה,‬ ‫כמו ראש של צב, אתם מבינים?‬
‫זה כמו אגרוף פחד קטן שם למטה. זה…‬
‫ואני פאקינג שונא את זה. אני עושה…‬
‫ככה, בסדר?‬
‫אני עדיין… זה נורא.‬
‫ואז הם הופכים אותך ומשמנים אותך,‬
‫ומכניסים לך אצבע לתחת. נהדר.‬
‫לא נהדר. זו לא הסיבה שאני בא, אבל…‬
‫"זה שוב אני." "היית כאן אתמול." "קדימה!"‬
‫אבל פעם אחת זה היה אדם זקן, ו…‬
‫הוא עדיין היה רופא, לא סתם אדם זקן.‬
‫"הרופא לא יכול היה להגיע, אז חשבתי לנסות."‬
‫הוא היה סוג של רופא משפחה מפעם.‬
‫הוא היה בן 75 בערך,‬ ‫לבוש בחולצה ועניבה, ג'קט טוויד.‬
‫והוא ישב על כורסה,‬ ‫ולא השכיב אותי על הספסל.‬
‫פשוט עמדתי, והוא אמר,‬ ‫"רק תוריד מכנסיים ותחתונים".‬
‫אז אני…‬
‫והוא היה קטן,‬ ‫הראש שלו היה בגובה של הביצים שלי,‬
‫וכמו שאמרתי, אני לחוץ אצל הרופא,‬
‫אז אני מפטפט. אני מדבר.‬
‫אני חושב, "אם אעסיק אותם,‬ ‫הם לא ימצאו את הסרטן".‬
‫אז הוא מתחיל לבדוק את הביצים,‬
‫ופשוט שאלתי, "מה בדיוק אתה מחפש שם?"‬
‫ובדרך כלל הם אומרים "ששש" וממשיכים,‬
‫אבל הוא לא. הוא אמר, "זו שאלה טובה",‬
‫ואז הוא נשען לאחור‬ ‫והתחיל לספר לי על הכול על סרטן.‬
‫אז עכשיו אני פשוט מנהל שיחה, בסדר?‬
‫והוא המשיך עוד ועוד, הוא נהנה מזה, בסדר?‬
‫ואני זוכר שזה הרגיש גס רוח לעשות ככה,‬
‫אז הייתי ככה, "אה, אני מבין".‬
‫אני מתאמן קצת.‬
‫נרשמתי למכון כושר,‬ ‫שגיליתי שנמצא ממש ברחוב שלי.‬
‫יש לי חדר כושר בבית,‬ ‫אבל השתעממתי ממנו. אני…‬
‫אבל חשבתי, "אם אירשם למכון כושר,‬ ‫אם אשלם על שנה מראש,‬
‫אנסה לקבל תמורה לכסף, וזה יגרום לי ללכת".‬
‫ואז נזכרתי, "אני פאקינג עשיר. זה לא…"‬
‫אני יכול להירשם למכון כושר אחר בכל יום,‬ ‫בשביל הצחוקים.‬
‫לבוא ולהגיד, 'הינה 2,000 ליש"ט'.‬ ‫"נתראה מחר."‬
‫"לעולם לא תראו אותי שוב."‬
‫ואני הולך לשם בערך פעם בחודש,‬
‫ועובד בערך עשר דקות על המכשירים,‬
‫ואז אני רץ הביתה, ככה.‬
‫אני לא משתמש במלתחות שם.‬ ‫יש לי עניין עם מלתחות ציבוריות.‬
‫תמיד יש לי… ואגיד לכם למה.‬
‫לא נראה לי שזה אותו דבר‬ ‫בחדרי הלבשה של נשים,‬
‫אבל גברים מאוד גאים בחבילה שלהם, נכון?‬
‫אם אני במקום ציבורי,‬ ‫אני מתקלח במשך דקה אחת,‬
‫מגבת, הולך לפינה, לובש תחתונים. בסדר?‬
‫יש בחורים שמסתובבים בעירום‬ ‫לפני המקלחת, מדברים זה עם זה.‬
‫"מה קורה?"… ואחרי המקלחת.‬
‫היה מישהו שהתקלח הרבה יותר מדי זמן.‬ ‫לקח לו שנים, בסדר?‬
‫והוא יצא, בלי מגבת, רטוב לגמרי,‬
‫ואז פשוט ניגש למראה,‬
‫וקודם כול התחיל לסדר את השיער!‬
‫פעם היינו במלתחות‬ ‫רק אני ואיזה בחור מאוד שמן.‬
‫התלבשתי, והוא היה שם, והוא היה ממש גדול.‬
‫משהו כמו 160 ק"ג,‬
‫והוא עמד בעירום‬ ‫על אחד המשקלים המדויקים האלה,‬
‫והוא עמד שם ככה המון זמן, ואני…‬
‫הוא היה ככה במשך שעות.‬
‫רציתי לרוץ אליו ולהגיד לו,‬ ‫"אחי, בחיים לא תהיה אסטרונאוט.‬
‫זה לא חייב להיות כל כך מדויק.‬ ‫פשוט תלבש תחתונים ותוריד גרם".‬
‫ואני לא צוחק על שמנים. כאמור, אני שמן.‬
‫אני במשקל יתר. למה?‬ ‫כי אני אוכל ושותה יותר מדי. זה העניין.‬
‫אני לא שופט שמנים,‬ ‫אני רק יודע איך הם השמינו.‬
‫אם אני רואה מישהו שמן,‬ ‫אני אומר לו, "כל הכבוד.‬
‫אכלת הרבה יותר‬ ‫ממה שתצטרך אי פעם, בדיוק כמוני".‬
‫אם אני רואה זוג שמנים,‬ ‫אני חושב, "כן, זה עובד, נכון?"‬
‫אבל כשהם הולכים,‬ ‫ואתה רואה את הילדים הקטנים השמנים שלהם,‬
‫אתה חושב, "אוי, זה לא הוגן".‬
‫והאימא תמיד אומרת, "הם אוהבים עוגות".‬ ‫ברור שהם אוהבים עוגות!‬
‫הם תינוקות של יונקים.‬
‫אנחנו אותו מין שהיינו לפני 200 אלף שנה.‬
‫יש לנו מוח של לקט-צייד, בסדר?‬
‫כל השפע הזה‬ ‫הרבה יותר מהיר מהביולוגיה האנושית שלנו.‬
‫אז כשאתה קונה‬ ‫את אחת העוגות האלה בסופרמרקט,‬
‫שמלאות בשומנים ובסוכר,‬
‫המוח שלך חושב, "אלוהים, זה מדהים!‬ ‫תמשיך לאכול את זה, מחר אולי לא יהיה אוכל".‬
‫אבל יהיה אוכל מחר!‬
‫המקרר מלא, אימא שלך בטלפון‬ ‫עם רשת קניות אינטרנטית.‬
‫עכשיו יש אפילו סטיגמה.‬
‫רופאים מסתבכים אם הם אומרים למישהו‬ ‫שהוא בעודף משקל.‬
‫הם אומרים, "לא, זה פוליטי.‬ ‫זה שיימינג של שמנים".‬
‫אין דבר כזה שיימינג לסרטן.‬
‫הוא מנסה להציל את חייך!‬
‫היה בית ספר שניסה לאסור‬ ‫על השימוש במונח "השמנת יתר",‬
‫כי הם אמרו שזה משפיל עבור…‬ ‫אני לא יודע איך לקרוא להם.‬
‫ילדים עגולים, בסדר?‬
‫אבל זאת המילה המנומסת!‬
‫זאת המילה שהמצאנו‬ ‫כדי לא להגיד "שמן מזדיין קטן".‬
‫אל תמשיכו להחליף מילים כי אדם אחד נעלב.‬
‫בנוסף, שמנים לא נפגעים‬ ‫מהביטוי "השמנת יתר".‬
‫הם עשו הכול. הם שמחים, הם עליזים, נכון?‬
‫הם עליזים. אם רואים ילד שמן ואומרים,‬ ‫"הכל טוב, שמנמן?"‬
‫"כן!‬
‫כן!‬
‫כן".‬
‫והוא הולך לרופא, "תיכנס".‬
‫הרופא אומר, "אלוהים ישמור".‬
‫"אני סובל מהשמנת יתר?"‬
‫"לא, זו השמנת יתר מסכנת חיים."‬
‫"מה זה אומר?"‬
‫"זה אומר שתמות מזה." "אה, כן?‬
‫בסדר.‬
‫מה, מייד? או…"‬
‫"לא, יש לך סוכרת,‬ ‫אז בקרוב יכרתו לך את הרגליים,‬
‫ואם תמשיך ככה,‬ ‫תמות בהמשך משבץ ואי ספיקת לב."‬
‫"אה, בסדר.‬
‫יש משהו שאוכל לעשות?"‬
‫"בטח, אתה יכול להתחיל להתאמן ולאכול בריא,‬ ‫ותהיה בסדר גמור."‬
‫"אה, הבנתי."‬
‫"אבל לא תעשה את זה, נכון?"‬
‫"לא."‬
‫ואני מרחם עליהם, אפילו שזו אשמתם.‬ ‫כשרואים סרט תיעודי כזה בטלוויזיה,‬
‫"האיש ששוקל 270 קילו", או משהו כזה,‬
‫ומרימים אותו במנוף מהבית‬ ‫כדי לקחת אותו לבית חולים, נכון?‬
‫אם אתה תלוי ממנוף ומתנדנד…‬
‫בסדר?‬
‫ואתה רואה צוות צילום…‬
‫אתה יודע שפישלת.‬
‫ואתם יודעים, כמו שאני אומר,‬
‫הם מתעוררים למחרת‬ ‫אחרי שכרתו להם את הרגליים.‬
‫זה מאוד עצוב, והם בוכים, ואני בוכה.‬
‫הם אומרים, "למה נתתי לזה להגיע כל כך רחוק?‬ ‫אני ממש טיפש".‬
‫ואז הם נהיים פילוסופיים, ואומרים,‬
‫"אף פעם לא באמת השתמשתי ברגליים, אז…"‬
‫ואז כבר מגיע זמן ארוחת צוהריים, אז…‬
‫והם הולכים לאחות ושואלים,‬ ‫"לא זרקת את הרגליים האלה, נכון?"‬
‫חבר'ה, יוצא לכם להתנהג‬ ‫יותר כמו בני מעמד הפועלים ליד בנאים?‬
‫לי כן. אני יכול להסתובב בהמפסטד הירוקה,‬
‫עם ספר שירה,‬
‫צעיף,‬
‫לזמזם לי ברהמס…‬
‫ואם פועלים צועקים לי, "ריקי!"‬ ‫אני עונה, "היי, זינים! מה הולך, בנים?"‬
‫ואני לא יודע למה אני עושה את זה.‬ ‫אני לא יודע למה אני מנסה להרשים אותם.‬
‫ההתנהגות האנושית תמיד ריתקה אותי, בסדר?‬
‫אבל כמו שאמרתי בהתחלה,‬
‫אנחנו המין היחיד‬ ‫שמאפשר ליקום להבין את עצמו.‬
‫אבל אנחנו רואים את כל הטבע‬ ‫דרך העיניים שלנו,‬
‫אז הכול חוזר אלינו.‬
‫למה אנחנו פה? מה יוצר אותנו?‬
‫האם זו הגנטיקה או הסביבה?‬ ‫הוויכוח העתיק של תורשה מול סביבה.‬
‫פעם שאלו את הפסיכולוג, פיאז'ה,‬
‫"מה חשוב יותר עבור האינטלקט של האדם,‬ ‫תורשה או סביבה?"‬
‫והוא ענה, "מה חשוב יותר לשטח של מגרש,‬
‫האורך או הרוחב?"‬
‫טוב, אחי, אם אתה לא יודע מה התשובה, פשוט…‬
‫אבל פסיכולוגיה, פסיכיאטריה, מדעי המוח,‬ ‫כולם עדיין נמצאים בשלבים מוקדמים,‬
‫ואנחנו עדיין יודעים מעט מאוד על המוח.‬
‫ולפני 150 שנה לא ידענו כלום.‬ ‫הכול היה ניחושים.‬
‫והכול היה פשוט מטורף.‬
‫אם לא היית גבר לבן,‬ ‫הטרוסקסואל, נשוי ונוצרי,‬
‫אם סטית רחוק מדי מזה, נחשבת למטורף.‬ ‫פשוט אמרו "מטורף". ככה.‬
‫"הומוסקסואליות? מטורף. מחלת נפש."‬
‫היו מכניסים אותך למוסד לצמיתות,‬ ‫או מענים אותך.‬
‫נשים שהרו מחוץ לנישואים,‬
‫"מטורפות." מוסד לכל החיים, בסדר?‬
‫ועכשיו אנחנו מבינים יותר,‬ ‫אנחנו סובלניים יותר, אנחנו…‬
‫אבל אני חושב‬ ‫שזה הולך רחוק מדי לכיוון השני,‬
‫כי היום שום דבר הוא לא מטורף.‬ ‫אי אפשר למצוא משהו שמישהו…‬
‫שום דבר לא נחשב למטורף.‬
‫הכול הוא תסמונת או התמכרות או העדפה, נכון?‬
‫אני יכול לדאוג שיכרתו לי את הרגליים,‬ ‫יתקינו לי גלגלים,‬
‫להזדהות כעגלת תינוק…‬
‫ואם תגידו שאני מטורף,‬ ‫אתם גזענים, בסדר? עכשיו…‬
‫הבדיחה הזאת קצת שחוקה, נכון?‬
‫"אוי, להזדהות כחפץ." זה קצת מיושן,‬
‫אבל אני אשאיר אותה בפנים‬ ‫כדי לעצבן אנשים, בסדר?‬
‫כי זה החלק שיעליב אנשים.‬
‫בדיוק כמו האנושות.‬
‫אני מדבר על איידס, רעב, סרטן, השואה,‬
‫אונס, פדופיליה,‬
‫אבל הדבר האחד שאסור לצחוק עליו‬ ‫הוא פוליטיקת זהויות.‬
‫הדבר האחד שאף פעם אסור לצחוק עליו‬ ‫הוא נושא הטרנסים.‬
‫"הם רק רוצים לזכות ליחס שווה."‬
‫אני מסכים. לכן אני כולל אותם.‬
‫אתם מבינים?‬
‫והם יודעים שאני צוחק לגבי כל שאר הדברים,‬ ‫אבל אומרים, "לא, לזה הוא בטח מתכוון",‬
‫כאילו שבדיחה היא חלון‬ ‫לנפש האמיתית של הקומיקאי.‬
‫זה פשוט לא המצב.‬
‫אני אאמץ כל השקפה‬ ‫כדי להפוך את הבדיחה להכי מצחיקה.‬
‫אני אעמיד פנים שאני ימני,‬ ‫אעמיד פנים שאני שמאלני.‬
‫אעמיד פני חכם, אעמיד פני טיפש.‬ ‫כל מה שיהפוך את הבדיחה למצחיקה יותר,‬
‫בלי דעות קדומות.‬ ‫אוקיי, גילוי נאות: בחיים האמיתיים,‬
‫ברור שאני תומך בזכויות לטרנסים.‬
‫אני תומך בכל זכויות האדם,‬ ‫וזכויות לטרנסים הן זכויות אדם.‬
‫תחיו את מה שעושה לכם טוב.‬ ‫תשתמשו באיזה כינוי גוף שבא לכם.‬
‫תשתייכו למגדר שאתם מרגישים שייכים אליו.‬
‫אבל תיפגשו איתי באמצע, בנות.‬ ‫תיפטרו מהזין, זה כל מה שאני אומר.‬
‫זה כל…‬
‫וזה משוגע לחשוב שלצחוק על משהו‬ ‫אומר שאתה מתנגד לו.‬
‫סיפרתי בדיחה על זיהוי עצמי.‬
‫האמת שחבל לי‬ ‫שלא היה זיהוי עצמי כשאני הייתי ילד.‬
‫הייתי משתמש בו כדי להשיג דברים.‬ ‫הייתי בא לאימא שלי,‬
‫"אימא, אני טרנס", והיא הייתה אומרת, "מה?"‬
‫והייתי אומר, "או שאני טרנס,‬ ‫או שאני צריך אופניים חדשים".‬
‫והיא הייתה אומרת,‬ ‫"אתה צריך אופניים חדשים".‬
‫והייתי אומר, "את הבוסית".‬
‫אבל אני גדלתי בשנות ה-60. אלוהים.‬
‫היו לי הורים ויקטוריאנים,‬ ‫לא שמענו על דברים כאלה.‬
‫אבל מה אם הייתי נער מתבגר היום,‬ ‫בתקופה המאוד "ווק" ומתקדמת הזאת,‬
‫והיו לי הורים היפים ממש מגניבים,‬
‫והייתי אומר, "אימא, אבא, אני טרנס"?‬
‫הם היו אומרים, "יופי, זה ממש אופנתי".‬
‫ואבא שלי היה אומר, "אני אבחר את הוואגינה",‬ ‫והייתי אומר, "תודה, אבא".‬
‫נכון?‬
‫והיה מונטאז' כזה, והייתי מגיע לבית חולים,‬ ‫עובר את האלקטרוליזות, מגדל שיער,‬
‫היה לי… הייתה לי פות גדולה, אני חושב.‬
‫לא, כי אם מישהו אחר משלם,‬ ‫אני אלך על הגדולה.‬
‫"אבא מנסה לקנות אותי עם כוס.‬ ‫לך תזדיין, אבא!"‬
‫פות גדולה, שדיים, ו…‬
‫נכון?‬
‫לא, הייתי יוצא, מופיע,‬
‫והייתי אישה אמיתית. הייתי ויקי ג'רווייס.‬
‫כן, לא, הייתי אישה אמיתית.‬
‫ואי אפשר לשנות את המיניות שלך,‬ ‫ואני נמשך לנשים, אז הייתי…‬
‫הייתי לסבית.‬
‫הייתי בחור לסבית קטן בשם ויקי ג'רווייס.‬
‫כן? וסביר להניח שאהיה לסבית בוצ'ה,‬ ‫בגלל כל הטסטוסטרון עד אז,‬
‫ואני גם אוהב את האופנה.‬
‫ג'ינס, טי-שירט שחורה, שיער קצר,‬
‫זקן.‬
‫לא, הייתי לסבית אמיתית בשם ויקי ג'רווייס,‬
‫לסבית נמרצת.‬
‫אז הייתי נוסעת לברייטון,‬
‫והייתי נכנסת לבר לסביות,‬
‫ואומרת, "היי".‬
‫שולחן סנוקר, המנצח ממשיך.‬ ‫לא הייתי יורד ממנו כל הלילה, כן?‬
‫בסדר.‬
‫הבדיחה הזאת לא שווה את הפאנץ' ליין.‬ ‫הפאנץ' ליין מחורבן, באמת.‬
‫אז פשוט תיהנו מהמסע, בסדר?‬
‫בכל מקרה, הייתי מסתכלת מסביב,‬ ‫ורואה לסבית יפה כזאת.‬
‫זה כל כך ילדותי ומוטעה שזה כואב.‬
‫אבל אני אשאיר את זה בפנים. טוב, אז…‬
‫לא, הייתי מוצא לסבית יפה, והייתי…‬
‫זה פתטי.‬
‫אפילו בשבילי.‬
‫אני לא מסוגל לעשות את זה בלי לצחוק!‬
‫טוב…‬
‫והייתי ניגשת ככה,‬
‫ואומרת, "היי, את לסבית?"‬ ‫והיא הייתה אומרת, "כן, ואת?"‬
‫והייתי אומרת, "כן, קצת. תראי את זה".‬
‫והיא הייתה אומרת, "פות מקסימה",‬ ‫והייתי אומרת, "היא יקרה".‬
‫היא הייתה אומרת, "מה?" "כלום".‬ ‫ואז הייתי מחזרת אחריה,‬
‫הייתי עושה את כל ה…‬
‫הייתי מחמיאה לה על הלסביות שלה.‬
‫הייתי אומרת לה,‬ ‫"אוי, אני מתה על הדוק מרטינס שלך",‬
‫והיא הייתה אומרת, "תודה".‬
‫בסדר?‬
‫הייתי אומרת "אילו עגילים גדולים!" "כן".‬
‫והיא הייתה אומרת, "רוצה לבוא אליי‬ ‫לסקס לסבי?" והייתי אומרת, "כן, קצת".‬
‫אז אנחנו חוזרות, מתפשטות,‬ ‫הייתי משחקת לה בשדיים, אני לא יודע מה…‬
‫משחקת לה בכוס? הייתי עושה את זה.‬ ‫בטוח שהייתי עושה את זה.‬
‫הייתי פאקינג מחפשת את זה בגוגל, בסדר?‬
‫ואני… והיא הייתה אומרת,‬ ‫"רוצה ללבוש דילדו סטרפ-און ולתת לי בראש?"‬
‫והייתי אומרת שכן, ולובשת את הסטרפ-און,‬
‫והייתי שמה ככה את הדילדו‬ ‫על הפות החדשה שלי,‬
‫וקושרת אותו מאחור.‬
‫ואז הייתי מתבאסת על עצמי.‬
‫אמרתי לכם שזה חרא, נכון?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אבל דבר אחד שלא מעורפל‬ ‫ביחס לשאלה אם מדובר בתורשה או סביבה‬
‫הוא גזענות.‬
‫אף אחד לא נולד גזען.‬ ‫צריך ללמוד את החרא הזה, אוקיי?‬
‫ו…אוקיי, אני לא רוצה לפלג את החדר,‬ ‫אבל אני לא מעריץ של גזענות.‬
‫לא, תקשיבו לי, טוב?‬
‫לא אכפת לי אם אתם שחורים, לבנים,‬ ‫חומים, אירופאים, אפריקאים…‬
‫כולם חושבים, "שחורים, לבנים, חומים,‬ ‫אירופאים, אפריקאים, ומה עם האסקימוסים?"‬
‫גזען, נכון?‬
‫"הם פאקינג מוזרים, ריק."‬ ‫הם לא מוזרים, הם שונים.‬
‫"הם חיים בשלג."‬ ‫כן, זה הבית הקטן שלהם, השלג. אז?‬
‫"הם מתלבשים בעור של אריות ים מת…"‬
‫כן, אלה הבגדים שלהם, אריה ים מת.‬
‫אבל הינה העניין לגבי גזענות.‬
‫אם תגררו אחד מהם מהחור הקטן שלו בשלג,‬ ‫ותורידו ממנו את תלבושת אריה הים שלו,‬
‫והוא יעמוד שם, עירום,‬ ‫ותביטו בו מקרוב יותר,‬
‫תראו שבגדול הוא איש סיני שקר לו.‬
‫אז…‬
‫אני יודע שכבר אסור להגיד,‬ ‫"איש סיני", בסדר?‬
‫אני לא מאמין שאי פעם היה מותר,‬
‫כי זה התיוג הדמוגרפי הכי עצל ששמעתי בחיי.‬
‫הראשון נוחת על החופים שלנו,‬ ‫ואנחנו מתאספים סביבו ושואלים, "מאיפה אתה?"‬
‫והוא אומר, "מסין",‬ ‫ואנחנו אומרים, "אתה איש סיני".‬
‫והוא אומר, "אני מה?"‬
‫"אתה איש סיני."‬
‫"איש סיני?"‬
‫"כן."‬
‫"ומה אשתי?"‬
‫"דא! גברת איש סיני."‬
‫"למה שלא תקראו לי בשמי?"‬
‫"אני לא יודע מה שמך, נכון?"‬
‫"זה לינג."‬
‫"לינג?"‬
‫"כן."‬
‫"זה שמך הפרטי או שם המשפחה?"‬
‫"גם וגם."‬
‫"לינג לינג?"‬
‫"הרו?"‬
‫בסדר, לא. בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫תזכרו, אירוניה, אוקיי?‬
‫חוץ מזה, זה לא אני שאומר את זה, נכון?‬
‫זה האיש הסיני הקטן, נכון? אז…‬
‫אם הוא בסדר עם זה, אז…‬
‫זה לא ייכנס. בסדר, אוקיי.‬
‫אלוהים אדירים,‬ ‫יש לי בכלל משהו לספיישל המזדיין הזה?‬
‫זה בסדר. טוב…‬
‫למישהו היה מורה פדופיל‬ ‫כשהוא היה בבית הספר?‬
‫כן.‬
‫מחיאות כפיים למורים פדופילים, כן!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫לא ייאמן.‬
‫זה עוד דבר.‬
‫אני חושב שאנשים מנסים היום‬ ‫להיות כל כך תקינים פוליטית,‬
‫מנסים להיות יותר "ווק" זה מזה,‬ ‫ובקרוב מישהו יגיד, "כבר לא אומרים פדופיל.‬
‫זה מונח משפיל.‬
‫הוא פוגע באנשים שהם מכורים לילדים, בסדר?"‬
‫אז יהיו אנשים שילכו לרופא ויגידו,‬
‫"דוקטור, אני חושב שאני מכור לילדים".‬
‫והרופא יגיד, "אוי, מסכן שכמותך,‬ ‫איך אתה מרגיש?"‬
‫"אני מרגיש שבא לי להטריד ילדים."‬
‫"זה אחד התסמינים.‬
‫אל תדאג, שב.‬
‫נכניס אותך למוסד, על חשבון משלמי המיסים,‬
‫ונגמול אותך מילדים."‬
‫'איך זה עובד, ד"ר?'‬
‫"אתה מכיר את זה‬ ‫שנותנים מתאדון למכורים להירואין?" "כן."‬
‫"טוב, אז בהתחלה ניתן לך גמדים.‬
‫אולי זה יעבוד. אולי…‬
‫אולי זה יעבוד."‬
‫'איך זה עובד, ד"ר?'‬
‫"טוב, תן לי לחשוב על זה עד הסוף."‬
‫טוב, בסדר, לא.‬
‫"אז אתה תיכנס למוסד הזה,‬
‫ואנחנו מעסיקים הרבה גמדים,‬
‫ו… אנחנו לא פתוחים במהלך עונת הפנטומימה.‬
‫אי אפשר להשיג אנשי צוות. אז תבוא בפב…"‬
‫שקט! "תבוא מפברואר עד נובמבר, בסדר?‬
‫ואנחנו מעסיקים הרבה גמדים,‬
‫ומלבישים אותם כילדים בבית הספר,‬
‫והם פשוט מתרוצצים להם במתחם.‬
‫אלה גמדים בגידול חופשי.‬
‫אלה גמדים בגידול חופשי,‬
‫והם נראים כמו ילדים בני שש בערך,‬
‫אבל הם מעל הגיל החוקי,‬ ‫ככה שלא תעבור על החוק.‬
‫ושילמו להם, כך שזה בהסכמה.‬
‫אז אתה ניגש למי שאתה רוצה,‬ ‫מוריד את המכנסיים שלו, משחק ב…‬
‫"היי, דוקטור, אמרתי שאני פדופיל,‬ ‫לא אמרתי שאני גיי."‬
‫אתם חושבים שיש הומופוביה בקהילת הפדופילים?‬
‫למשל, יש פדופיל אחד ממש זחוח.‬ ‫הוא הטרוסקסואל.‬
‫הוא חוטף ילדה קטנה.‬
‫הוא לוקח ילדה קטנה ליער,‬
‫ואז מסתכל הצידה ורואה פדופיל עם ילד קטן,‬
‫ואומר לו, "חתיכת מתרומם".‬
‫יש רובע בלונדון‬ ‫שבו ניסו לאסור על פדופילים רשומים‬
‫לגור ברדיוס של קילומטר וחצי מבית ספר.‬ ‫עכשיו, תגידו מה שתגידו על פדופילים,‬
‫אבל הם לא עצלנים, אתם יודעים?‬
‫הרבה מהם הם נהגי אוטובוס. זה שום דבר.‬
‫אתם יודעים?‬
‫אז המורה הפדופיל הזה,‬
‫זה סיפור אמיתי.‬
‫השנה הייתה 1976, הייתי בן 14 בערך.‬
‫ובמבט לאחור, אני קצת מרחם עליו,‬
‫כי הוא היה בסוף שנות העשרים לחייו,‬ ‫והוא היה טיפוס לחוץ כזה,‬
‫והיה ברור שהוא גיי,‬
‫והיה לו קטע עם אחד הבנים הגדולים יותר,‬ ‫שהיה בן 16-17.‬
‫אז היום זה היה חוקי לגמרי,‬ ‫אבל אז זה נחשב, טכנית, לפדופיליה.‬
‫הוא גורש, הורשע, ומעולם לא שמענו עליו שוב.‬
‫שערורייה גדולה, כן?‬
‫וכשכל הסיפור התפוצץ,‬ ‫חזרתי הביתה באותו יום,‬
‫אימא שלי הייתה שם,‬ ‫והיא שאלה, "הוא נגע בך?"‬
‫ואמרתי, "לא".‬
‫היא אמרה, "אתה בטוח?"‬
‫אמרתי, "כן".‬
‫היא אמרה, "אז לא מצאת חן בעיניו".‬
‫אז עכשיו אימא שלי מתגרה בי‬
‫על זה שאני לא מספיק מושך‬ ‫בשביל לעבור ניצול מיני, בסדר?‬
‫מה אם הייתי מפתח תסביך?‬ ‫מה אם הייתי חושב, "אני אראה לה!"‬
‫הייתי חוזר בחצות, "איפה היית?"‬
‫"מצצתי לנהגי אוטובוס. זה מה שאת מקבלת."‬
‫אבל זה היה אופייני לאימא שלי.‬
‫אימא שלי הייתה מלח הארץ,‬
‫אבל היא פשוט אמרה מה שהיא רוצה.‬
‫והיא הייתה עושה הכול בשבילך,‬ ‫אבל שמרה לעצמה את הזכות לקטר על זה.‬
‫אז כשהייתי ילד,‬ ‫השכנה שגרה דלת לידנו, גברת דוסון,‬
‫הייתה מבוגרת בכ-25 שנה מאימא שלי.‬
‫אז כשאימא שלי הייתה בת 60,‬ ‫האישה הזאת הייתה כבר בת 85-86.‬
‫ואימא שלי הייתה העדה האחרונה לקיומה.‬ ‫היא גרה לבד, ואימא שלי עשתה הכול בשבילה.‬
‫היא עשתה קניות בשבילה,‬ ‫עשתה את עבודות הבית,‬
‫הכינה לה ארוחת צוהריים וישבה איתה,‬ ‫חזרה והכינה לה תה.‬
‫וזה המשיך והמשיך. התקשרתי פעם הביתה,‬ ‫כשאימא שלי כבר הייתה בת 70,‬
‫ואמרתי לה, "התקשרתי קודם, לא ענית".‬ ‫והיא אמרה, "הייתי אצל גברת דוסון".‬
‫אז שאלתי, "אה, מה שלומה?"‬
‫אימא שלי אמרה,‬
‫"היא פשוט לא מוכנה למות, ריק".‬
‫יש לי זיכרונות טובים מאוד מהילדות ברדינג,‬
‫ולכן…‬
‫כן, למה אני אף פעם לא חוזר.‬
‫בכל מקום בעולם,‬ ‫אני תמיד נתקל במישהו מרדינג.‬
‫הם אומרים, "אני מרדינג!" ואני אומר, "יפה",‬ ‫וזה אמור להספיק, אבל זה אף פעם לא מספיק.‬
‫הם אומרים דברים כמו,‬ ‫"אתה מכיר את נורמן טיילור, לא?"‬
‫אני אף פעם לא מכיר את האיש הזה.‬ ‫אני אומר, "לא",‬
‫והם אומרים, "הוא מכיר אותך".‬
‫"כן, אני בטלוויזיה, אחי."‬
‫"למדת בבית הספר 'אשמיד', נכון?" "כן."‬
‫"אתה מכיר את פיט שפרד?" "מתי הוא למד שם?"‬
‫"ב-1993."‬
‫"כן, הייתי בן 31, אחי. הייתי…"‬
‫"הוא מכיר אותך." "כן?‬
‫יש לו טלוויזיה?" "כן."‬
‫"זה מה שקרה שם."‬
‫אבל אני אוהב סיפורים ישנים.‬
‫אני לא מספר סיפורי עולם השעשועים,‬ ‫הם משעממים.‬
‫אני אוהב סיפורים אמיתיים.‬ ‫כשאני עובד על הופעה,‬
‫אני מנסה לחשוב על דברים שקרו לי,‬ ‫ועל איך חיי השתנו.‬
‫וחשבתי על משהו לקראת סיבוב ההופעות הזה,‬ ‫וזה חיבוקים.‬
‫אף אחד לא מתחבק בשנתיים האחרונות, נכון?‬
‫ואני מעדיף את זה. אני בעד זה.‬
‫מעולם לא אהבתי להתחבק.‬ ‫נהניתי מזה שאסור להתחבק.‬
‫זה מביך, אני לא יודע מתי לחבק.‬ ‫לא חיבקתי אף אחד כילד.‬
‫לא חיבקתי אף אחד עד שהגעתי ללונדון.‬ ‫ילד ממעמד הפועלים בבית ברדינג.‬
‫אתה לא מחבק אנשים. אתה לא מחבק את אבא שלך,‬ ‫את סבא שלך, או את אחיך.‬
‫אתה מעצבן אותם, אתה מרגיז אותם.‬ ‫זה החיבוק שלנו.‬
‫אתן לכם דוגמה. היינו בלוויה של אבא שלנו,‬
‫והייתי בבית הקברות עם אחי, בוב.‬
‫בוב עישן סיגריה, ואז הגיע דוד שלנו, מייק.‬
‫לא ראינו את מייק כבר 25 שנה.‬ ‫בפעם האחרונה שראינו אותו הוא היה בן 50,‬
‫ועכשיו הוא בן 75.‬
‫הוא לא הזדקן יפה. הוא היה איש זקן.‬
‫והוא ניגש אלינו ואמר, "שלום, בנים".‬
‫ובוב הסתכל עליו וזיהה אותו,‬
‫ואמר, "אלוהים ישמור!" ככה.‬
‫ואז בוב הסתכל סביב בית הקברות ואמר,‬
‫"יש טעם שבכלל תחזרו הביתה?"‬
‫בסדר?‬
‫ודוד מייק צחק ואמר,‬ ‫"תמיד נחמד לראות אותך, בובי",‬
‫וזה היה החיבוק שלהם, אתם מבינים?‬
‫הינה עוד דוגמה. כשסיימתי את הלימודים,‬ ‫החבר הכי טוב שלי היה בחור בשם מארק.‬
‫עשינו הכול ביחד. לקחנו שנה לפני הקולג'‬ ‫כדי להרוויח כסף. כדי להשתכר, האמת.‬
‫וזה מה שעשינו. זה היה הקיץ הכי טוב אי פעם.‬
‫אבל אז קרה משהו.‬
‫סבתא שלו נפטרה, והוא גר איתה,‬
‫אז זה היה סיפור רציני.‬
‫והוא הלך ללוויה,‬
‫ואחרי הלוויה הוא בא קודם כול לבית שלי.‬
‫הוא ישב שם, בחליפה השחורה שלו,‬
‫והוא היה פשוט שקט. לא ידעתי מה להגיד.‬
‫אין חיבוקים, נכון?‬ ‫אז פשוט שאלתי, "איך היה?"‬
‫והוא אמר, "זה היה נורא. שרפו את הגופה שלה,‬
‫וכולנו יצאנו החוצה כדי לצפות בעשן עולה,‬
‫והרוח שינתה כיוון,‬
‫וכל העשן עף לפרצוף שלנו".‬
‫שאלתי, "לתוך הפה?" והוא אמר, "כן".‬
‫אז אמרתי… לקחתי סיכון.‬
‫אמרתי, "היה לזה טעם מריר?"‬
‫והוא אמר, "כן". אז אמרתי,‬
‫זה היה הדגדגן שלה".‬
‫בסדר?‬
‫ומארק פשוט אמר, "אלוהים אדירים, ריק!"‬
‫ואז הוא התחיל לצחוק,‬
‫ושנינו… זה היה החיבוק שלנו, אתם מבינים?‬
‫אספר לכם סיפור אחד אחרון, בסדר?‬
‫גם זה סיפור אמיתי. אם אני אומר שהוא אמיתי,‬ ‫זה נכון. באמת, כולם אמיתיים. ו…‬
‫האהובים עליי הם הסיפורים מבית הספר,‬ ‫וזה כנראה סיפור בית הספר האהוב עליי.‬
‫השנה הייתה שוב 1976, אז הייתי בן 14 בערך,‬
‫והיה לנו ילד בכיתה בשם גרי מסטרמן.‬
‫וגרי סבל מתסמונת טורט.‬
‫בכל משפט שלו הייתה קללה.‬
‫היה לו טיק. למדנו על זה באספה בבית הספר.‬
‫גרי היה שם.‬ ‫כל המורים וכל הילדים הכירו אותו.‬
‫הוא היה ילד פופולרי.‬ ‫כן, בחור נחמד, גרי מסטרמן.‬
‫אבל לפעמים הטיקים שלו נראו רלוונטיים.‬
‫אף פעם לא אשכח, היינו בשיעור,‬
‫עם מורה צעירה בשם מיס וילקי.‬
‫היא עמדה ליד הלוח, ושאלה אותנו מה דעתנו.‬ ‫אני לא זוכר את הנושא,‬
‫אבל היא אמרה, "סיימון, מה דעתך?‬ ‫ כן, זה טוב. זה עובד. בריאן, מה אתה…?‬
‫כן, יופי. כן."‬
‫והיא אמרה, "גרי?",‬ ‫והוא אמר, "אדחוף לך אצבע, מיס".‬
‫והיא פשוט אמרה, "עוד מישהו?"‬
‫והיא הצביעה על שון דיקסון,‬
‫ושון אמר, "כן, אני אדחוף לך אצבע".‬
‫הייתם מדהימים. לילה טוב.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬