Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
HOGY MEGVÁLTOZTASSUK A VILÁGOT,
CSAK
EGY KIS ZSENIRE VAN SZÜKSÉG
Anyu szerint egy csoda vagyok
Apu szerint cuki kis fickó vagyok
Én pedig hercegnő vagyok
Én meg herceg
Angyalian szép vagy tündér pofikám
Szólt apuci: „Te kis vasgyúró, kis hősöm”
Nincs nálam merészebb és keményebb
Zabálnivaló vagy !
Szemem csodaszép, nagy
Huszár leszek egy nap !
Csak kiütlek, és kész !
Csinálj a kis manóról még egy képet Ebből a szögből is !
Nem vagyok elfogult De aranyosabb, mint bárki más
- De édes ! - Nézz anyura !
Ne büfizd le a testvéred !
- Egy mosolyt ! - Mosolyt !
- Kacsintott - Még egy képet !
Láttad, mit tud ?
Két naposan kivételes ?
Ha már ilyenkor nevet Az nem a magas IQ jele ?
Tündéri gyermek
- De ügyes - De eszes
Szerintem okosabb az átlagnál
Nagyon szép és formás
Bámulatos, kicsi csodalény Áradozva szólt anyuci
Nincs nálam szebb Mondták már az elején
Ilyen cuki lény Nincs a Földnek kerekén
Bámulatos, kicsi csodalény
Egy apró, fénylő arc A felnőttek szívének közepén
Lehetsz bátran epés Az ellenpélda oly kevés
Egy gyermek égi küldetés Egy ajándék, mely oly mesés
Nem létezett még Oly fantasztikus csoda, mint én
Egy baba?
Nem várok gyereket. Ezt honnan vette?
Elég ebből, maga kókler!
De hamarosan szülni fog.
Teljesen elment az esze?
Mrs. Wormwood, fájásai vannak.
Dehogy vannak fájásaim! Az a terhes nőknek van,
akik épp szülni készülnek…
Mindjárt szülök egy francos gyereket!
Bármikor egy újabb lélek jő
Újra hiszek én az emberiségben
Egy törékeny, de fénylő fehér vásznat
Egy új ígéretet
Egy áldott esélyt látsz
Épp olyan a létünk Mint egy észveszejtő játék
Titokzatos rejtély Meddig ér egy földi út ?
Az életben a legértékesebb
Maga az élet
És minden egyes élet
Minden új élet
Egy csoda
Csoda
Micsoda?
Kislány.
Hogy érti, hogy a fiam lány?
- Úgy értettem, a lánya lány. - Igen, de a lufik, doki.
KISFIÚ
Az áll rajtuk, hogy „kisfiú”.
A felesége most adott életet egy csodás, egészséges,
szép kislánynak. Tökéletes kisbaba.
Ez csodálatos hír.
A rossz dolgok Mindig a jó emberekkel történnek
Finom, előkelő polgárokkal
Mint te és én
Nem tettünk semmi rosszat
És beüt ez a katasztrófa
- Ez a borzalmas - Csoda
- Otromba - Csoda
Büdi, nyafka kisbaba
Még a himbilimbi sincs a helyén
Minden élet egy csoda
Bámulatos, kicsi csodalény Áradozva szólt anyuci
Nincs nálam szebb Mondták már az elején
Ilyen cuki lény Nincs a Földnek kerekén
Bámulatos, kicsi csodalény
Apró, fénylő arc A felnőttek szívének közepén
Lehetsz bátran epés Az ellenpélda oly kevés
Még sosem létezett olyan csoda Olyan csodás csoda, mint…
MATILDA – A MUSICAL
Anyu szerint egy hitvány kis vacak vagyok
Apu folyton morog, hogy unalmas vagyok
Anyu szerint egy mihaszna fruska vagyok
Egy rémes lény Hogy ez büntetni való
Apu szerint meg kéne tanulnom Befogni a csipogóm
Mert senki sem szereti az okos gyerekeket
Anyu szerint malőr és baklövés a létem
Apu szerint több tévét kéne néznem
Minden rendben, Matilda?
Igen, köszönöm, Mrs. Phelps.
Csak tudod, lassan bezárnék.
Ó, tényleg.
Maradhatnék, amíg összepakol?
Egy órája volt a záróra.
Már rég összepakoltam. Pihentél, nem akartalak zavarni.
A szüleid biztos alig várják, hogy hazaérj.
Szeretik, ha otthon vagyok.
Nagyon is szeretik.
Jaj, ne, ez katasztrófa, Harry!
Elfelejtettük beíratni az iskolába!
Jársz iskolába, igaz, fiam?
Én lány vagyok, és nem. Soha nem is jártam.
- Honnan az a sok könyv? - A könyvtárból.
- Könyveket is tartanak ott? - Hogy te milyen ostoba vagy!
Ki, én? Az én dolgom az üzlet,
nem a kölköt intézni!
Nincs így is elég gondom, hogy eladósodtunk miattad?
Miattam?
Igen, miattad. Hát nem érted?
Úszunk az adósságban.
Te meg elvárod, hogy kimásszak belőle,
mint valami szabadulóművész!
Szabadulóművész, mi? Nekem itt van az egész háztartás.
- A kaja nem mikrózza meg magát. - Helló!
- Ez meg ki a búbánat? - Már akartam szólni.
A tanfelügyelő az ebédlőben vár valami némberrel.
Most mi lesz?
Nos…
Dr. Martin Luther King szerint „A hazugság nem élhet örökké.”
Márpedig az él, és virul. Ahogy az a doktor is mondta.
Otthoni oktatás, bizony.
Itthon oktatjuk őt.
Manapság ez a divat.
Tudják, hogy megy ez, ha valaki üzletember.
Szeretem meglovagolni a trendeket.
Értem.
És miféle oktatásban részesül itthon?
Tőlem sminkelést tanul, Harrytől meg hegesztést.
Matilda, ugye?
Én Miss Honey vagyok.
Szóval itthon tanulsz, igaz?
Gondoltuk, esetleg szívesen járnál rendes iskolába.
Bár már elkezdődött a tanév,
van egy másik lány is, aki kihagyta az év elejét.
Haladhatnátok együtt.
Az milyen?
A rendes iskola.
Néha elég nehéz,
de elhiheted, az én órám csupa móka.
Történelemről fogunk tanulni, zenéről és irodalomról…
Irodalomról? Vagyis könyvekről?
Az iskolában rengeteg könyv van, tele történetekkel.
Még sajátot írni is megtanítunk.
Mit szólsz hozzá?
Rendben, majd én elintézem.
Jobb, ha most megyek.
Hol volt, hol nem volt…
volt egyszer egy kislány…
aki fogságban élt.
Ezt nem hiszem el!
Így beszélni velem! Hogy merészelik!
Miattad megbírságolnak!
Nem az én hibám. Te felejtettél el beíratni.
Most majd jársz iskolába, és megismerkedsz Trunchbull-lal.
Trunchbull-lal?
Agatha Trunchbull, a Megtör Vár igazgatója.
Nagy, erős és félelmetes nő.
Olimpikon volt. Méghozzá kalapácsvető.
És találd ki, mit csináltam! Felhívtam, és elmondtam neki,
milyen komisz kis bajkeverő rosszaság vagy.
Nem igaz!
És már alig várja, hogy megismerhessen!
Ez nem igazság!
Ez nem ér!
Majd ő ráncba szed, amiért sírba viszel.
Bizony, te förtelmes kis ördögfajzat.
Jancsi és Juliska felmentek a hegyre
Egy vödör vízért, és akkor jött a vég
A végzetük szólt Talán a sors keze volt
Ott tett pontot a toll Ezt szánta nekik az ég
A sorsukat kőbe vésték
Mint Rómeó és Júlia
A csillagokba írt sötét tragédia Átírta a sorsukat
A szerelmüket és a szív vágyát Egy csipetnyi butaság
Elég volt hozzá Hogy eltűnjön a boldogság
A befejezés kissé véres
Vajon miért nem Változtatták meg a végzetüket ?
Amit megparancsolnak, azt kell tenned
Így néha csipetet Huncutnak kell lenned
Csak mert szerinted Nem igazságos az élet
Nem kell, hogy mindent mosolyogva tűrj el
Ha folyton meghátrálsz És nem teszel ellene
Semmi sem fog változni
Bár a lábad pici, képes nagyot lépni
Bár a hangod pici, tudsz te nagyot szólni
Ücsörögve nem lehet csatát nyerni
Ne hidd, hogy így oké !
TARTÓS SZŐKÍTŐ
Hallasd hát a hangod !
Na kezdd el hát !
Csakis így vár rád
A vágyott igazság !
HAJTONIK
Egy kis furfangosság Csak egy apró lázadás
Baljós jel, ha a padló nyekereg
Hol ébred a szél Hamar vihar is kél
Bár kicsi a bolha, csípni nem fél
Minden nap
Az óra ketyegésével kezdve
Minden kiúthoz Egy zárkattanás vezet
Ha meghátrálnál, veszítesz
Hát ne vacillálj ! Ne teketóriázz !
Bár a lábad kicsi, nagyot léphetsz
Bármilyen apró ötlet Sokat tehet érted
Ha semmit nem teszel És hagyod, hogy lenézzenek
Megint ők győznek
Csak mert szerinted Nem igazságos az élet
Nem kell, hogy mindent mosolyogva tűrj el
Ha folyton meghátrálsz És nem teszel ellene
Ne hidd, hogy így oké ! Hallasd hát a hangod !
Na kezdd el hát !
Csakis így vár rád
A vágyott igazság !
Ha életem egy könyv Nem lehet szomorú sztori
A műfaját én szeretném eldönteni
Így néha csipetet Huncutnak kell lenni
Mit műveltél a hajammal?
Miért akarnál zöld hajat? Ez az a cirkuszos dolog?
- Milyen cirkuszos dolog? - A szabadulóművész, akiről beszélsz.
Neki is zöld a haja?
Nem ismerek szabadulóművészt, és nem én voltam.
Szabadulóművész…
Volt egyszer egy nagy szabadulóművész.
Nagyon kedves volt.
Olyan ember, amilyen apukának minden gyerek örülne.
És egy napon beleszeretett
egy légtornászba.
MEGTÖR VÁR
TILOS A NYAFOGÁS!
Matilda!
Üdv, Mrs. Phelps!
A tanítás csak egy óra múlva kezdődik, nem?
Korábban érkeztem, mert… már alig várom.
Miss Honey meg fog tanítani mesét írni.
És már van is egy történetem.
Szinte érzem, ahogy mocorog bennem. Felszínre akar törni.
Nos, ha így van, akkor talán minél előbb el kéne mesélned, nem?
Hozok egy kis limonádét.
De a mesém kissé… húzós lesz.
Matilda Wormwood, történetekben utazom. Megbirkózom vele.
Hol volt, hol nem volt, a világ két legnagyszerűbb cirkuszi mutatványosa.
Egy szabadulóművész, aki bármely zár fogságából ki tudott jutni,
és egy légtornász, aki olyan ügyes volt,
hogy szó szerint repülni látszott.
Ők ketten egybekeltek.
Elképesztő mutatványokkal léptek fel, amiket még nem látott a világ.
Messze földről érkeztek a nézők.
Királyok, királynők, hírességek és űrhajósok.
De hiába volt nagy a szerelem
és a hírnév, mégis szomorúak voltak.
„Mindenünk megvan a világon – mondta a feleség.
De az nincs, amire a legjobban vágyunk a világon.
Nincs gyermekünk.”
„Türelem, szerelmem!”
Ezt válaszolta a férje. „Az idő mellettünk áll.
Még az idő is csodál minket.”
Ám az idő az egyetlen, amit senki sem uralhat.
És ahogy telt az idő, és megöregedtek, még mindig
nem volt gyermekük.
A szomorúság, hogy egyedül éltek abban a nagy, üres házban,
egyre veszélyesebb mutatványokra késztette őket,
mivel a munka lett az egyetlen hely, ahol elbújhattak hatalmas bánatuk elől.
Így történt hát, hogy megalkották
a világ valaha látott a legveszélyesebb mutatványát.
Amit úgy hívnak…
Mondta a légtornász, amikor bejelentették az újságíróknak,
akik lélegzet-visszafojtva figyeltek.
A lángoló asszony, aki a levegőben siklik
égő dinamittal a hajában,
éhes cápák és hegyes tárgyak fölött…
Akit elkap a ketrecbe zárt férfi, és…
ez a valaha látott, legveszélyesebb mutatvány a világon!
Ez lesz a végzetünk.
Ide taszított minket a magány.
És aztán mi történt?
Nem tudom.
Legalábbis még nem.
- Nyit az iskola, mennem kell! - És a folytatással mi lesz?
Majd holnap elmesélem.
Holnap? De holnap a tónál leszek.
A tónál, oké.
Ügyes légy az iskolában!
És… vigyázz magadra!
Én nem félek.
Mert ha valaki bántja az embert, vissza lehet adni a bántást.
Matilda, ne feledd, két rossz közül a kisebb se jobb!
Talán mégis.
Mert úgy a két rossz igaziból jó célt szolgál,
ami ezért csak jó lehet!
TILOS A NYAFOGÁS!
Neked is ez az első napod?
Igen, én nem izgulok, de szerintem Isaac igen.
Van kedved együtt bemenni?
Igen. Mert úgy Isaackel vigyázhatunk rád, ha netán…
Tudod.
Hé, új gyerekek!
Nem élitek túl ezt a helyet Tuti, hogy ma végetek
Hogyha kényeskedtek Nektek kampec !
Közeleg a vég A szív porrá hullik szét
Nem számít, mennyit gürcölsz
Ugyanúgy fogsz szenvedni
Ez a hely a jókedvet végleg eltörli
Ide zártak börtönbe
Fogva tartanak ebben a ketrecben
A poklok pokla ez
De még tisztán emlékszem
Mikor még szép volt az életem
Mielőtt a boldog időknek vége lett
Mikor az iskolacsengő Először szólalt meg
Álmodozva álltam, mint te
Ezernyi kérdést tettem fel
De ha nem akarsz szenvedni
Figyelj most ide ! Pár dolgot elmondok neked
Figyelj ide, kedvesem !
Ha átléped a határt, megbüntetnek
És ha sírsz, pórul jársz Ezért kerüld a galibát !
Itt ez az egyik szabály !
Miért?
Miért ?
Miért? Talán megsüketültél?
Csak várd ki a tesiórát !
Mi az a tesióra?
Testnevelés.
Trunchbull specialitása.
Ti kik vagytok?
Mi vagyunk a Prefektusok. Mi kísérünk a terembe.
Tehát máris elkezdünk tanulni?
Tanulni fogtok, az biztos.
Szuper, én már ismerem az ábécét.
Addig nem tudod az ábécét, amíg mi meg nem tanítjuk.
Nem élitek túl ezt a helyet
Tuti, hogy ma végetek Hogyha kényeskedtek
Nektek kampec ! Közeleg a vég, a szív porrá hullik szét
Nem számít, mennyit gürcölsz
Ugyanúgy fogsz szenvedni
Ez a hely a jókedvet végleg eltörli
Ide zártak börtönbe
Fogva tartanak ebben a ketrecben
A poklok pokla ez
De még tisztán emlékszem
Mikor még szép volt az életem
Mielőtt a boldog időknek vége lett
Mikor az iskolacsengő Először szólalt meg
Álmodozva álltam, mint te
Ezernyi kérdést tettem fel
De ha nem akarsz szenvedni
Figyelj most ide ! Pár dolgot elmondok neked
Figyelj ide, kedves ! Nagyon megbüntetnek
Ha átlépsz egy határt Ha sírsz, pórul jársz
Ezért kerüld a galibát ! Itt ez az egyik szabály !
Miért?
Miért ?
Miért?
Talán a füleden ülsz?
Tudomásomra jutott, hogy páran még nem értek be az osztályba.
Korrigáljátok!
Öt másodpercet kaptok rá.
A-B-C-D-E-F-G
- H-I-J-K-L-M-N-O - Öt.
P-Q-R-S
- T-U-V-W-X - Négy.
- Miért, miért ? - Három.
- Kettő. - Lavender, Matilda, befelé!
- Egy. - Csak várd ki a tesiórát !
Miss Trunchbullnak fontos a pontosság.
Jobb nem késni. Gyertek, bemutatom a többieket.
Ő itt Lavender és Matilda.
Ha valami nehéznek bizonyul,
kérdezzetek bátran!
Segítünk, rendben?
Tanárnő!
Belefájdul a fejem.
Nem, Nigel, az nem nektek van.
A tanteremben felnőttek tanulnak esténként.
Véletlenül fennhagyták.
Nigel!
Nyugalom!
Jól van.
Rendben, ki szeretné megcsinálni a táblát?
- Én! - Miss Honey, én!
Matilda! Szeretnéd?
Tehát ma olvasni fogunk.
- Éljen! - Ez az!
Ez a könyv tulajdonképpen kilencéveseknek való,
de olyan szépen haladtok,
hogy gondoltam, megpróbálkozhatunk vele.
Szeretném, ha elolvasnátok az első fejezetet.
- Eric, mi az a fejezet? - A történet egy része, tanárnő.
Jól mondod, Eric.
Szeretném, ha elolvasnátok az első fejezetet,
aztán megbeszéljük, hogyan…
Matilda, mit csinálsz?
Hát, megcsináltam a táblát,
ahogy kérte.
Nem, úgy értettem, hogy töröljük le.
Az ott… helyes?
Nos, igen.
Aztán gondoltam, akkor már befejezem a többit is.
A többit?
Tudja, a prímszámosokat,
ahol az X AB négyzet ismétlődik.
Biztos úgy csinálták, hogy ez egy sorozat része.
A matek a kedvenced?
Elmegy. De legjobban olvasni szeretek.
Mintha fejben nyaralnék.
És sokszor van ilyen?
Hogy elvonulsz a világtól. Mármint a könyvekbe.
Igen, rengeteget elolvastam a héten.
Rengeteget? Egy hét alatt?
Na és mit olvastál ezen a héten?
A Nicholas Nicklebyt, a Jane Eyre-t,
az Egy tiszta nőt, az Egerek és embereket,
A Gyűrűk urát,
a Moby Dicket, a Bűn és bűnhődést
és…
a Kalapos Macskát.
FÉRGEKNEK BELÉPNI TILOS!
IGAZGATÓNŐ
Szedd össze magad!
Beléphet!
Ne ácsorogjon már ott, ki vele!
Persze, elnézést!
Szóval Miss Trunchbull, van egy…
jár az osztályomba egy lány, Matilda Wormwood, és…
Matilda Wormwood, Mr. Harry Wormwood lánya.
Kiváló ember.
Óva intett attól a fruskától.
Azt mondta, hogy egy igazi kis… pattanás.
Nem, igazgatónő, én nem hiszem…
Hát persze, hogy nem.
Mi is az iskola mottója?
Bambinatum est maggitum.
Vagyis „A gyerekek férgek.”
Köszönöm, hogy felhívta erre a figyelmemet!
Elpusztítom, ha eljön az ideje. Viszlát!
Miss Trunchbull, az a meggyőződésem, hogy Matilda Wormwood zseni.
Micsoda? Nem, nem.
Nem most mondtam épp, hogy ő egy gengszter?
Olyan dolgokat számol ki fejben, ami még egy számológépnek is kihívás.
És a könyvek, amiket olvasott…
Az a meglátásom, hogy át kéne tenni felsőbe, a 11 évesek közé.
Mielőbb.
És mi lesz így a szabályokkal, Honey?
Azt hiszem, Matilda Wormwood…
kivétel a szabályok alól.
Hogy kivétel?
A szabályok alól?
Az én iskolámban?
Nézze a trófeáimat !
Nézze, a napfényben hogy ragyognak !
Hogy csillognak !
Mit gondol, mibe került Angol Kalapácsvető bajnoknak lenni
1959-ben ?
Gondolja, hogy mikor Eljött a nagy pillanat
Félvállról vettem a szabályokat ?
Nos? A fenéket !
Amikor beléptem a körbe Megváltozott a tervem ?
Mi az ?
Miután beporoztam a kezem, integettem ?
Hát nem !
Miközben forogtam A panorámát csodáltam ?
Egy percig is akár Elbambultam vagy álmodoztam ?
Hogy forgás közben elakadtam volna ?
Hogy nem tudtam, milyen szögben dobjam ?
Hogy mikor elszállt a kalapács Mást mormolt a szám
Mint amit hónapok óta gyakoroltam ?
Pontról pontra minden A terv szerint ment
A dobás egyetlen részlete sem Lett kihagyva vagy elfelejtve
Akkor sem Mikor a kalapács elhagyta a kezem
És a magasba reppent A megszokottnál feljebb
Utána leeresztettem ?
Nem, nem !
És megcsinálta! Ő a legjobb!
Hogy az országod büszke lehessen rád
A vonalat sosem lépheted át Ez a szabály
Csapatot úgy találsz Ha csak a feladatodra koncentrálsz
És ha mindig pontosan a körben állsz !
Hadd halljam!
Két, há', négy.
Ha harcolsz, büszke lesz rád
- Az egész ország - Bambinatum est maggitum
A körvonalat ugyan ne lépd át !
Ez a szabály
Maggitum, maggitum
A siker kulcsa nem a beszéd
A gyöngék mentsvára a lelkizés
A rend a lényeg
Meg kell mutatni a kis férgeknek Hogy mi a helyes
Énekeljen, Jenny!
Ha harcolsz, büszke lesz rád
- Az egész ország - Bambinatum est maggitum
A körvonalat ugyan ne lépd át !
Ez a szabály
Maggitum, maggitum
Circulum est
Deus, Deus
Gloria
Egyszerű a szabály
Az élet olyan, mint a kalapács
Ha fegyelem van, nem kell más
Legyél kemény, s ne lazsálj !
És a szabályokat át ne hágd !
Most pedig kifelé!
Wormwood.
Hol vagy?
Elmeséljem, milyen volt az első napom?
Pfuj! Inkább a kútba ugrom.
Már hivatalosan is zseni vagyok!
A rossz időknek vége!
Ez a fickó eljött a telephelyre. Hatalmas volt.
Nagydarab, akkora, mint egy medve.
És az a hatalmas medve luxusautót akart.
Ez csodás! De mióta vezetnek a medvék?
Nem, nem igazi medve.
Neked van luxusautód?
- Kettő is, fiam. - Lány vagyok.
Az egyik elöl roncs, a másik hátul roncs.
Csak félbe kell vágnom őket,
összehegeszteni, és ennyi, tiszta sör!
Visszatértem!
Az nem illegális?
Meg eleve… az nem helytelen?
Mit mondott a fiú? Helytelen?
Helytelen?
Add azt ide!
Vérzik a gyümölcs… Te bolond!
Hogyan vérezhet egy gyümölcs?
Micsoda szemét!
Az nem gyümölcsökről szól.
Még felesel is a kisasszony?
Nem is feleselek!
Ne feleselj nekem!
A szemed előtt tépem cafatokra!
- Ne, könyvtári! - Ez az, csináld!
Ez az!
Így ni!
Most menj a szobádba, te kis könyvmoly!
Csak mert szerinted Nem igazságos az élet
PILLANATRAGASZTÓ
Nem kell, hogy mindent mosolyogva tűrj el
Ha folyton meghátrálsz És nem teszel ellene
Semmi sem fog változni
Bár a lábad pici, képes nagyot lépni
Bár a hangod pici, tudsz te nagyot szólni
Ücsörögve nem lehet csatát nyerni
Ne hidd, hogy így oké ! Hallasd hát a hangod !
Na kezdd el hát !
Ne feledd, Matilda, két rossz közül a kisebb se jobb!
Bilifülű!
„Az egy könyvtári könyv.”
Pimasz kis vakarcs!
Hol a kalapom?
Itt van, apu.
Te tyúkeszű!
De hogy fér oda be minden? Ugyanakkora a fejed, mint az enyém.
Fáj, Matilda?
Hogy olyan sok ész be van oda szorítva?
Nem, egyszerűen csak…
befér.
Képes vagy telekinepszisre?
Az az, amikor túl sok eszed van,
és kifolyik a szemeden át, és képes vagy tárgyakat mozgatni az elméddel.
Ezt figyeljétek!
Nem jó túl okosnak lenni. Pláne nem itt.
Trunchbull utálja az okos gyerekeket. Gyűlöli őket.
- De az iskola nem tanulásra való? - Ez nem iskola. Ez egy börtön.
Kerüld a feltűnést!
Pláne Agatha előtt.
Azt mondják, egyszer kifordított egy diákot.
- A szerveit vissza kellett celluxozni. - Ez nem is történt meg, Bruce.
Viszont a fenekével zselévé lapított egy hetedikest.
Egyszer elkapta Julius Rottwinkle-t, hogy medvecukrot evett az órán.
Felkapta, meglóbálta, és kihajította az ablakon.
Figyelj!
A tanárok nem dobálnak gyerekeket.
A nagyok csak meg akarnak ijeszteni.
Megijeszteni?
Majd rájössz, ha beraknak a Rekesztőbe.
Mi az a Rekesztő?
Az egy hely, ahova küldenek Ha nem viselkedsz
Nyársakból és szögekből rakták össze
Nincs benne hely, hogy leülhess
Én még ha lenne is
Az aljába szögeket tettek Kívánod, bár ne ültél volna le
Mikor bezárul az ajtó, és kattan a zár
A koromsötétben az orrodig sem látsz
És amikor kiáltasz A falakon egy hang sem megy át
És még a hang is fél elhagyni a szád
REKESZTŐ
Bújtassatok el!
Melaszt öntöttek Trunchbull székére.
Azt hiszi, én tettem, pedig nem! Odaragadt a székhez.
Csendet!
Vagy mész a Rekesztőbe, kölyök!
Az nem lenne helyes! Nem is csinált semmit!
Hidd csak el! A fiúnak annyi.
Matilda, kérlek, segíts!
Miért nem mondod meg neki…
Rendben.
Mikor történt ez?
Úgy 20 perce.
De miért?
El kell bújnod. Gyorsan! A zakókat!
Ne mondjátok el neki, hol vagyok!
Futás!
Gyerünk!
Siess!
Már jön is.
Csendet!
Futás!
Megállni, te gyerek!
Micsoda visszataszító, összevissza sorakozó ez
ettől a folyton locsogó, fecsegő bagázstól!
Hol van a Nigel néven ismert kis féreg?
Ott van, a zakók alatt.
Pont ott, ahol már egy órája van.
Hogy?
Bizony.
Tudja, Nigel egy ritka és krónikus alvászavarban szenved, narkolepsziában.
A tüneteit az alany úgy írta le,
hogy rohamokban tör rá a fáradtság,
és minden előjel nélkül elalszik.
Elaludt, és betakartuk, hogy vigyázzunk rá.
Ugye?
Igaz?
- Igen! - Igen!
Olyan furcsa álmom volt, anya.
Azt hittem, otthon…
Üdv, Miss Trunchbull!
Amanda Thripp.
Igen, Miss Trunchbull?
Mit mondtam neked… a copfokról?
Gyűlölöm a copfokat!
Anyukám szereti. Azt mondta, jól áll.
Nos, az anyád nem komplett!
És itt jön ő!
Nézzék azt a forgást!
A mindenit!
Ez messze ment! Ez nagyon…
…és földet ért!
Ez az! Megy ez még.
Valaki nézze meg, él-e még a gyerek, legyen szíves!
És téged hogy hívnak?
Matilda.
Matilda Wormwood.
Te vagy Wormwood, ugye?
Szeretem a bajkeverőket, Wormwood.
Olyan édes hangot adnak ki…
amikor eltaposom őket.
Életben van!
- Hip, hip! - Hurrá!
Ne feledd, Wormwood, nem nyerhetsz!
Ezt megígérhetem. És az ígéret, az ígéret, az ígéret.
És végre eljött a nagy nap.
A lángoló asszony, aki a levegőben siklik
égő dinamittal a hajában,
éhes cápák és hegyes tárgyak fölött,
akit elkap a ketrecbe zárt férfi mutatvány.
Mintha az egész világ összegyűlt volna, hogy megnézzék a légtornász
és a szabadulóművész hihetetlen, vérfagyasztó mutatványát.
A szervező pedig nem más volt…
mint a légtornász gonosz mostohanővére.
A félelmetes nő kalapácsvető olimpikon volt.
Azt suttogták róla, hogy sötét szíve mélyéből
gyűlöli sikeres és közkedvelt mostohahúgát.
Abban a pillanatban
előlépett a szabadulóművész,
de a légtornásznak nyoma sem volt,
még annak a szép fehér sálnak sem, amit mindig viselt.
Hölgyeim és uraim!
Fiúk és lányok!
A lángoló, levegőben sikló asszony
égő dinamittal a hajában,
éhes cápák és hegyes tárgyak fölött,
akit elkap a ketrecbe zárt férfi
műsorszám elmarad.
Elmarad, mert a feleségem…
gyermeket vár!
Jaj, Matilda!
Mindenki… elhallgatott.
Hallani a légy büfögését.
Aztán a nézők hirtelen
felugrottak, és hatalmas ovációban törtek ki.
A mutatvány azonnal feledésbe merült.
És a taps több mint egy órán át tartott.
Matilda, ez csodálatos!
Szeretem a jól végződő történeteket.
Mindenki elfelejtette a mutatványt, kivéve a légtornász gonosz mostohanővére.
Mikor minden elcsendesedett, felemelte a szerződést.
Szerződés?
A szerződés, amit aláírtál, hogy előadod a mutatványt.
- Tehát csináld meg a mutatványt! - Nem!
Kifizettem a plakátokat, a reklámot,
a vendéglátást, még a vécéket is.
Ha visszaadom a közönség pénzét,
hová lesz a nyereségem?
A szerződés az szerződés, az szerződés!
Meg van kötve a kezem.
A lángoló asszonyt, aki levegőben siklik
égő dinamittal a hajában,
éhes cápák és hegyes tárgyak fölött,
akit elkap a ketrecbe zárt férfi mutatvány elő lesz adva,
méghozzá még a mai napon!
Vagy mindketten börtönbe kerültök!
Mi… mi történt azután?
Nem tudom.
Hogy? Hogyhogy nem tudod?
Mert ez csak úgy… felbuzog belőlem.
És nem tudna onnan még egy kicsi felbuzogni, most?
Ez nem így működik.
Persze hogy nem.
- Honnan jönnek ezek, Matilda? - Ezt hogy érti?
Úgy értem, ez varázslatos.
De meglehetősen sötét fordulatot vesz.
Talán nem kéne folytatnom.
Ne, ne!
Meg kell tudnunk, hogyan végződik.
Mondd, minden rendben van? Nekem elmondhatod.
Most mennem kell, Mrs. Phelps. Anya már vár.
Mindig ideges, ha nem vagyok mellette.
Mindig azt mondja, hogy egy perc is örökkévalóság nélkülem.
Eljön érted? Találkozhatok vele?
Viszlát, Mrs. Phelps!
Matilda, holnap a malomnál leszek.
Rendben, majd megkeresem.
A VILÁG LEGJOBB LÉGTORNÁSZA ÉS SZABADULÓMŰVÉSZE
Megvan.
Harry, hadd csináljam!
Várj egy kicsit!
- Ez fáj! - Tudom. Várj már!
Majd én húzom, Harry!
Akkor húzd is!
Matilda.
Szerintem az elméd rendkívüli.
Ezért kézbe veszem a dolgokat.
Holnaptól fogva
nagyon érdekes könyveket fogok hozni. Olvashatod őket, míg a többieket tanítom,
és ha bármi kérdésed van, nos…
igyekszem megválaszolni.
Mit szólsz?
Matilda…
Ez a világ legnagyobb ölelése.
Még a szuszt is kiszorítod belőlem.
Milyen megható kis jelenet!
El az útból!
Úgy hiszem mondtam, hogy ez a kis féreg nem részesülhet különleges bánásmódban.
Sőt, még arra is felhívtam a figyelmét,
hogy ez a kis takonygombóc a megtestesült gonosz.
- Nem, Ms. Trunchbull. Matilda… - Nemet mondott, Jenny?
Nekem?
Matilda Wormwood bűnöző.
Ma reggel
elloptak egy szeletet a csokitortámból.
Úgy hiszem, te követted el ezt az aljasságot, Wormwood.
Két lehetőséged van. Beismered és megbűnhődsz,
vagy hazugnak nevezel, és megbűnhődsz.
Alaposan gondold meg,
hogy mi hagyja el a szád, Wormwood!
Én nem loptam el…
Csokoládé.
Bruce Bogtrotter!
Igen, Miss Trunchbull?
Köszönöm, Maurice, ez minden!
Tanárok, oszoljunk! Nyomás! Mindenki kifelé! Gyerünk, el innen!
Félre!
Ízlett a tortám,
igaz, Bruce?
Igen, Miss Trunchbull, nagyon finom volt.
Csupa csoki volt.
Tényleg nagyon sajnálom, én…
Ne, ne!
Az a lényeg, hogy ízlett a torta. Csak ez számít.
Tényleg?
Szakács!
Csendet!
Mi a baj, Bogtrotter? Elment az étvágyad?
Ne aggódj, ezt most mind megeszed az utolsó morzsáig!
És ígérem, ha végrehajtod ezt a fergeteges mutatványt,
minden meg lesz bocsátva.
Az utolsó morzsáig?
- De tele vagyok. - Ó, dehogy vagy.
Majd én megmondom, mikor vagy tele! Egy bűnöző, mit te,
akkor van tele, ha elfogy az egész torta.
- De… - Nincs idő a hápogásra. Egyél!
De nem tudom mind megenni.
Igazgatónő, rosszul lesz.
Gondolt volna erre, mikor lepaktált a sátánnal, és ellopta a tortámat.
- Egyél! - Nem fog menni
- Egyél! - Bizony nem
- Egyél! - Szétpukkadhat !
Egyél!
Egyetlen szelet Vagy kettő, Bruce
Finom lehetett De van határ, Bruce
Ismerd el, kisfiú vagy, a torta meg nagy
Nem észszerű, hogy harcba szállsz
Nem fog menni. De igen ! Biztos hogy nem !
Király vagy, Bruce ! Szétpukkadhat !
Már nagyon tele van Mindjárt felrobban! Hagyja abba !
Fantasztikus ! Látni sem bírom. Nézz oda !
Ez bizonyítja Hogy a gyomrod egy kút, Bruce
Amit gyanítottunk Hogy féreg rág, Bruce
A kisgömböc mérete
Semmi hozzád képest
Nem lesz meg. De igen ! Biztos nem !
Király vagy, Bruce ! B-R-Ú-SZ
Bruce !
Nem kínozhat már Nem nyúz, és nem szekál
A csúcsra jutsz, Bruce
Amikor minden morzsa a szádba jut Megnyered a háborút
Hihetetlen, hogy valaki képes erre
De itt és most megtörténik mindez
A bélpoklos a mennyekbe megy
Itt az idő, használd a pocakod végre
Nincs visszaút, Bruce
Szorít az öv, s a nadrág majd földre hull
Tömd csak be !
Mindjárt végzel
Mind lemegy
Jól csinálod, ne add fel !
Nehogy ő nyerjen !
Gyerünk, Bruce, légy a hősünk !
Csokis dicsőségben üdvözülsz
Bruce !
Nem kínozhat már Nem nyúz, és nem szekál
A csúcsra jutsz, Bruce
Már csak egy falat kell És dugába dől a terve
Hihetetlen, hogy valaki képes erre
De itt és most megtörténik mindez
Ezek szerint bármi lehetséges
Ez az, Brucie!
Elnézést, Miss Trunchbull, kissé elragadtattam magam.
Semmi gond, Jenny.
Mind elragadtatjuk magunkat néha.
Még én is.
Mozogj már, Bogtrotter!
- Tessék? - Nem mondtam?
Ez a büntetésed első része volt. Van folytatása is, mégpedig a Rekesztő.
Ne tegye! Gyerek még!
Megettem az egészet. Bizony. Kérem!
Csak ne oda, kérem!
Nem!
Azt mondta, ha megeszi mind, megbocsát neki.
Mindet megette. Mindannyian láttuk.
Előttünk ette meg.
Nem változtathat a szabályokon.
Ez nem helyes! Ez csalás!
Te azt mondtad, hogy…
„Nem.”
Nekem.
- Gyerünk, Bogtrotter! - Kérem!
- Nyomás! - Ne!
Wormwoodra majd később lesz gondom, ahogy a többi kis féregre is.
De megettem! Mindet megettem!
Ne, kérem, Miss Trunchbull!
Ne a Rekesztőbe!
Mindet megettem!
Kérem!
Csak ne a Rekesztőbe! Kérem, ne a Rekesztőt!
Látjátok, gyerekek, én mindig nyerek.
És ti mindig veszítetek.
Mert gyengék vagytok, kicsi kis porszemek
és jelentéktelenek.
Felnövök én
És olyan magas leszek, Hogy minden ágat elérhetek
Most még nyújtóznom kell
De hamarosan égig fog érni a kezem
És ha nagy leszek
Elég okos leszek, hogyha kérdezel
Mindenre helyesen felelhetek
Más lesz így az élet
És ha nagy leszek Minden nap édességet eszem
A munkába menet És minden nap későn fekszem le
És csak akkor kelek fel Amikor a nap már fent van az égen
Addig fogok mesét nézni Míg a szemem elnehezedik
És nem fog érdekelni Mert akkor már felnőtt leszek
Ha nagy leszek majd
Nagy leszek én
- Nagy leszek én - Álomszép kép
Erős leszek, és elbírok mindent
Készen állok, és sosem adom fel
Bármivel elbírok, mikor nagy leszek
Nagy leszek én
- Nagy leszek én - Álomszép kép
Bátor leszek És szörnyekkel küzdök meg
Amik jó mélyen az ágy alatt rejtőznek
Amikor felnőtt leszek, én ugyan nem félek
Nagy leszek én
Minden nap édességet falok
És bármit játszhatok Anya nem lesz morcos
Minden vidám lesz és mókás
És csak akkor kelek fel
Amikor a nap már fent van az égen
És egész nap csak a hasamat süttetem
A szabadban henyélhetek Hiszen már felnőtt leszek
Nem álomkép
Nagy vagyok már
Bátor leszek És szörnyekkel küzdök meg
Amik jó mélyen az ágy alatt rejtőznek
Amikor felnőtt leszek, én ugyan nem félek
Felnőttem már
Csak mert szerinted Nem igazságos az élet
Nem kell, hogy mindent mosolyogva tűrj el
Ha folyton meghátrálsz És nem teszel ellene
Semmi sem fog változni
Felnőttem már
Csak mert ebbe a történetbe csöppentem
Nem jelenti azt Hogy meg van írva az életem
Nincs semmi kőbe vésve
Ne hidd, hogy így oké ! Hallasd hát a hangod !
Mrs. Phelps! Hol van a bosszúrészleg?
Nálunk nincs bosszúrészleg. Valaki piszkál?
Mert ha bánt valaki, az a legjobb, ha szólsz róla.
Azon nyomban. Mert ők azt nem szeretik.
Szólj egy tanárnak! Vagy az igazgatónak, az még jobb.
Azt hiszem, megvan a történet folytatása.
De előre szólok,
egyre komolyabb lesz.
A légtornász finoman rákötötte a fehér sálját
a férje csuklójára.
Hozzon szerencsét, drágám!
Majd megölelte őt a világ legnagyobb ölelésével,
olyan erősen, hogy majdnem kiszorította belőle az összes szuszt.
Aztán felkészültek
a világon valaha látott legveszélyesebb mutatványra.
A szabadulóművésznek valahogy ki kellett szabadulnia a lakatokból,
kijutnia a ketrecből,
és megmentenie a feleségét tizenkét másodpercen belül,
máskülönben a dinamit apró darabokra szakítja!
Amint a kanócot meggyújtották, a légtornász a levegőbe lendült.
Egy másodperc, két másodperc… A tömeg lélegzet-visszafojtva nézte,
ahogy egyre feljebb és feljebb lengett az éhes cápák és hegyes tárgyak fölött.
Három másodperc, négy másodperc.
A gonosz nővér kárörvendően nézte őket.
Öt másodperc, hat másodperc.
A szabadulóművész figyelte a feleségét, miközben a láncokkal küzdött,
tudva, hogy a legapróbb hiba
a felesége és a gyermeke életébe kerülhet.
Hét másodperc, aztán hirtelen…
Elengedte!
A szabadulóművész kinyújtotta a hatalmas karját,
hogy elkapja a várandós feleségét.
- Nyolc másodperc! - Nem bírom.
Kilenc másodperc! Tíz másodperc! És…
És…
És… Tizenegy másodperc!
Megragadta a dinamitot, és jó messzire elhajította.
Hurrá! Akkor végül is a történet jól végződik.
Nem.
Nem jó a vége.
Jaj, ne! Ugye nem sérült meg? Túlélte?
A teste minden egyes csontját eltörte.
Kivéve a kisujja végén lévő csontot.
Sikerült életben maradnia, míg megszülte a gyermekét,
de az már túl sok volt neki.
Szeresd a lányunkat!
Teljes szívedből szeresd őt!
Egész életünkben őrá vágytunk.
Majd meghalt.
És ezután…
minden rosszabb lett.
Mi? Rosszabb?
Attól tartok, igen. A szabadulóművész olyan jólelkű volt,
hogy sosem hibáztatta volna a mostohanővért a történtekért.
Sőt, megkérte, hogy költözzön hozzá, és segítsen a lányával.
Jaj, ne kérd meg, hogy költözzön oda!
A nő kegyetlenül bánt a kislánnyal,
egész nap mosnia, takarítania kellett. Ordibált vele:
„Moss fel, és akkor majd kedves leszek!”
A lány elvégezte a munkát, de még gonoszabb lett vele,
mert nem volt más, mint egy hatalmas csaló!
Utálom a csalókat!
Mindez titokban történt, és a szabadulóművész semmit sem sejtett.
Így nőtt fel szegény lány, a világ legaljasabb,
leggonoszabb és legszörnyűbb nagynénje mellett.
Hívjuk a rendőrséget!
Mrs. Phelps!
Ez csak mese.
Hogyan?
Ja, igen, persze.
Csak mese.
De annyira valóságosnak hangzik.
A képzelőerőd, Matilda.
A szüleid biztos tudják, hogy megütötték veled a főnyereményt.
Hát persze.
Folyton emlékeztetnek rá.
Sőt, még ezt is mondják:
„Olyan büszkék vagyunk rád, Matilda! Mintha megnyertük volna…”
Most mennem kell.
Megütöttük a főnyereményt!
Mi?
Velem?
Nem! Veled olyan, mint más taknyát enni.
- Csak ha turhát nyernénk a lottón, fiam! - Lány vagyok.
De mégis hogy, Harry?
Emlékszel a hústoronyra?
Kiderült, hogy van egy csomó hústorony ismerőse. Mind lóvésak.
Mindnek luxusautó kell.
Csak a kilométerórát kellett visszatekernem pár öreg verdán.
Tettem, amit minden tisztességes üzletember tenne.
Mit?
Vettem egy fúrót,
csatlakoztattam a sebességmérőhöz, aztán hátramenetbe vágtam.
Mindegyik autón visszatekertem az órát,
és eladtam azoknak a nagy hústornyoknak, és az eredmény…
Pénz!
De ez csalás!
Hogy mondod?
Átverted őket. Amit tettél, az nem helyes.
Csak egy csaló vagy!
Te kis dög!
A könyvek miatt van, Harry. A könyvek és azok a mesék.
Azt mondod?
A könyvek miatt?
Tudod, mi lesz holnap?
Elmegyek abba a könyvtárba,
és megmondom annak a vén szatyornak, hogy ne engedjen be téged oda többé.
Mi?
Mindig mindenbe beleütöd az orrod.
Te aljas kis förtelem!
A szabadulóművész lánya végigsírta az estét.
Nem szólt a gonosz mostoha utálatos viselkedéséről.
Nem akarta az apját még szomorúbbnak látni.
A mostoha pedig még kegyetlenebbé vált,
míg egy nap teljesen kikelt magából.
Mindig mindenbe beleütöd az orrod!
Te aljas kis förtelem!
És behajította őt… Behajította őt egy nyirkos,
sötét, piszkos pincébe, rázárta az ajtót, és elment.
De aznap a szabadulóművész a megszokottnál korábban ért haza,
és amikor meghallotta sírni a lányát,
betörte az ajtót.
Ne sírj !
Már itt vagyok, kicsim
Kérlek, ne sírj !
Töröld meg a szemed !
Kicsim, szárítsd fel a könnyed !
És bocsáss meg nekem !
Nem akartalak megbántani
Ne sírj, kicsim !
Már nem árthat senki neked
Már nincs mitől félned
Itt vagyok veled
Túlságosan belemerültem a gyászomba,
és elfelejtettem, mi a fontos.
Úgy szeretlek, kislányom!
Az egész életem arra szentelem, hogy ezt jóvátegyem.
Ne sírj, apa !
Minden rendben van
Ne sírj, kérlek !
Hadd töröljem le a könnyed !
Bocsáss meg nekem !
Apa, bocsáss meg !
Nem akartalak elhanyagolni
Nem akartalak megbántani
- Kérlek, ne sírj ! - Ne sírj, kicsi lány !
- Rendbe jön minden, itt vagyok - Már nem árthat senki neked
- Már nincs mitől félned - Már nincs mitől félnem
- Itt vagy velem - Itt vagyok veled
De mikor a lány elaludt,
a szabadulóművész gondolatai egyre csak a mostohán jártak,
és rettenetes harag gyűlt szívében.
Az a bestia, az a szörnyeteg!
Gyerekkínzásban leli örömét?
És ahogy a mostoha igazságtalan kegyetlensége emésztette belülről
örvénylett és gomolygott, míg haragos viharrá lett,
és az elméje nem bírta megfékezni.
A lány ekkor látta őt utoljára.
Az apa soha többé nem tért haza.
Képes vagy telekinepszisre?
Az az, amikor túl sok eszed van,
és kifolyik a szemeden át,
és képes vagy vele tárgyakat mozgatni.
GYŐZTES 1.
Matilda, ez a tiéd.
Köszönöm.
Tessék, Matilda.
NEM!
Pompás napunk van, barátnőm!
- Lavender, mi folyik itt? - Hős lettél.
Tessék, Matilda.
Tojás és kerti zsázsa? Ez komoly?
Én, hős?
Igen. Mert forradalmat indítottál.
- Milyen forradalmat? - Nemet mondtál Trunchbullnak.
Ezt eddig senki sem merte megtenni.
Forradalmat indítottál.
Nemet mondtál Trunchbullnak.
Ezt eddig senki sem merte.
Jöhet egy kis móka?
Igen!
Móka?
Azt mondta, „móka”?
Nem az a dolgunk, hogy mókázzunk.
Nem azért vagyunk itt, hogy bátorítsuk vagy ösztönözzük őket.
A dolgunk, hogy addig szorongassuk őket, amíg…
már nem ficánkolnak.
Nos, én… én nem hiszem, hogy… hogy a…
N-n-nem, Jenny? A-a-azt hiszed, ez bárkit is é-é-érdekel?
Ez az osztály lázadókkal van tele,
így meg kell leckéztetni őket.
Hozzátok a tornacuccot! Útközben öltözzetek át!
Látja, Jenny,
ahhoz, hogy taníthassunk, először meg kell törni…
a gyereket.
Ezt a szagot már jól ismerem
Mukkot se szólj, te kis féreg !
A bűz terjeng és körülleng
Az orrom mindig megérzi ezt
Én ezt jól ismerem
Ez a lázadás káosza A zendülés szaga
És csak hogy tudjátok Ez az igazgató
Nem kedveli az ilyen szagot
Amíg bűz van, nem lesz rend
Ám van egy bevált módszerem
A torna egy biztos gyógyszer
Bűzt nem tűr el ez a rendszer
Fürgébben, férgek!
Innen átveszem, Jenny!
A lázadás szaga Orrfacsaró posványa
Gyógyír lesz a tornaóra
Én rögtön megérzem Ki bűzlik ezen a helyen
Ármánykodástól és felbujtástól
Mielőtt a gyom mindent beterítene
El kell fojtani íziben
Ha féreg rág, kapd el hát !
Kapj ki minden dudvát
És tépd ki a koszos földből !
Egy lázadás kezdete Az ármánykodás bűze
A kamaszkor szaga förtelmes
De megtöröm én e dacos testet
Az anarchia a kezdetét vette
Egy kis tornától majd kipurcan a démon Nem lesz erejük a cselszövésre
Dupla büntetés kell
Hogy a rothadás véget érjen
AGATHA: 0 FÉRGEK: 0
Fegyelem, fegyelem Nem lankadhat a figyelem
A ficánkoló fickándozók A suttogó besúgók
Locsogása, fecsegése Nyafogása, csicsergése
Megszűnik a fenyítéssel
Ragaszkodni kell A keménységhez s fegyelemhez
A rendbontás métely Védekezni kell lázadás ellen
A szenvedő könyörgés elveszi az eszedet Nincs irgalom, csak fenyítés kell !
A nyöszörgést, nyafogást s szipogást
A „Zsepit kérek”-et Nem viselem el
A helyes viselkedést Elsajátítani nem ördöngösség
Ami kell, az a fegyelem, fegyelem !
Az ellenállás bűze A bőrükből árad
A lázadó pubertáskor szaga
Az egyet nem értés itt célhoz nem ér
E dacos erkölcs nem győz sose…
Micsoda bajnok!
Agatha Trunchbull, újra megcsinálta!
Micsoda sportoló, micsoda győzelem!
Képzelj el egy gyerekek nélküli világot !
Hunyd be a szemed, és álmodj !
Gyerünk, képzeld el ! A nyugalmat és csendet
A patakot, ahogy csobog
Képzelj el egy erdei házikót !
És abban repked boldogan
Zeek, a papagáj Aki imádja a karnevált
És a csákóhajtogatást
És azt súgja Ne hagyd, hogy ellopják a lovaid !
Ne hagyd, hogy elvigyék őket !
Ha megvéded őket Ott lesznek veled
És majd nyihaha, így nyerítenek
Nyihaha
Ez totál meghibbant.
Aha !
Ott van, mondtam én
A kis féreg kidugta a fejét
Láttál már ennél visszataszítóbbat ?
Éreztél már ennél undorítóbbat ?
A lázadás bűzét ?
A felkelés szagát ?
Az engedetlenség bűzét ?
Az ellenállás szele
A dac rothadó bűze
AGATHA FÉRGEK
Nem nyugszom, míg meg nem törnek
Míg a lázadást el nem söpörtem
Míg nincs meg a dicső fegyelem
És a borzasztó bűz
Végleg eltűnt !
Gyere, kiveszlek.
Ez nem oktatás!
Ez kínzás!
Kínzás? Nos, igen. Persze.
Gyerünk, haver!
Azt mondta, mókás lesz.
De… de ez nem móka!
Miss Honey, annyira szánalmas!
Maga… gyenge.
Maga… puhány.
Sőt, maga…
egy nyavalygó kis…
gőte.
Te!
Nem. Ki? Én?
Nem, nem én voltam. Nem!
Le ne tépje a fülét!
Rájöttem, Miss Honey, több évnyi kísérletezéssel,
hogy a kisfiúk füleit nem lehet letépni,
csak megnyújtani.
Kérem!
Hagyja békén!
Maga egy ostoba, borzalmas, zsarnok!
Hogy merészeled!
Te nem vagy ebbe az iskolába való.
Elvetemült vagy.
Péppé zúzlak! Kinyuvasztalak!
Ízekre szedlek, kisasszony!
A szóvihar szelet vet
Egy színt hallva hány képed lesz ?
Piros színű a bársony Te hogy látod ezt ?
Milyen kép pörög benned ? Arra gondolsz, amire én ?
Mikor mécsest tart tenyered És a képzelgés szárnyán szállsz
Kezedben a láng Olyan gyors a világ
Az ábránd csak szalad A láng marad
Mindent másképp látsz Nekem tág a határ
Az agyam más úton jár A történet csak bennem muzsikál ?
Nagyon más vagyok, érzem Nem sok százból egy
És egyszer csak előjön Az elmémben terem
Sok válasz és sztori mind feltárul nekem
Nagy zűrzavar van Csupa süvöltő hang
Ezer hömpölygő kép az elmémbe vág
Ez a család nem ringat csak fojtogat már
Szavam dadog Egy vulkánként feltörő ár
Jobban is elmagyarázhatnám
E zaj dühöt táplál Ami belülről rág
Ez a tűzforró láva Mint méreg tör fel
Vele hevül szívem Belül hangorkán támad
A vér forrón vágtat
És gát nélkül árad
De mielőtt főnixként fellobbannék…
Csend lesz
Némán beszélő csend
Lázam hűsítő permet
Mintha lágyan Egy új lapot fellapoznál
Vagy az ősöreg fák közt járnál
Csend lesz
Némán beszélő csend
Nyugalmat árasztó percek
Mikor lágy fehér felhőkön Álmodozva jársz
És a szívverés hangjával szállsz
Eltűntem, többé nem érint
- Figyelsz rám, te lázadó kis… - Hogy még mindig ordít
- Te ocsmány parazita! Te… - Hogy rám átkokat zúdít
Belül őrzöm, ami jó
És a szívem csendes
Egy szép nagy tó
Mintha ott hajóznék…
…te lázadó kis pondró!
Egy vihar közepén
Itt lesz vége a lázadásodnak!
Most lépted át a poklok kapuját!
Hallod? Cafatokra téplek!
…borzalmas, undorító, visszataszító, gyomorforgató…
Ki volt az?
Jól van, Miss Trunchbull?
Jaj, ne, a gőte!
Az, az, belement… belemászott a nadrágomba!
A nadrágomban van!
Egy gőte van a nadrágomban!
Ez elég fura volt.
Mindenki, vissza az osztályba!
És kérlek, kérlek, ma már ne legyen semmi rendbontás.
Matilda.
Szeretnék mutatni valamit.
Ezt nézze, Miss Honey!
Ha Ms. Trunchbull észreveszi…
Nézze, kérem!
- Mennünk kéne, mielőtt… - Várjon!
A szememmel csináltam.
Ez szokatlan?
Mit szólnál egy csésze teához?
Nem, nem. Ne arra! Erre.
Maga szerint mi ez? Ez a dolog a szememmel.
Hát, mit éreztél?
Olyan pezsgő érzés.
Pezsgő?
De nem rossz, hanem jó értelemben.
Jó pezsgés.
Nos, lássuk!
Nem vagyok ebben jártas, nem tudom, létezik-e pezsgésszakértő,
de szerintem köze lehet a hihetetlen elmédhez.
Úgy érti, hogy az eszem nem fér bele a fejembe?
Ezért kifolyik a szememen át?
Nos, igen. Pontosan erre gondoltam.
Meg is érkeztünk.
Hol vagyunk?
Azta!
Elég rosszul fizethetik a tanárokat.
Valóban, igen.
Szegényebb vagyok a többségnél.
Az apám kiskoromban meghalt.
Magnusnak hívták. Nagyon kedves volt.
De… amikor elment,
a nagynéném lett a törvényes gyámom.
Ő kegyetlen volt és gonosz, el sem tudod képzelni, mennyire.
Aztán amikor tanár lettem, benyújtotta nekem a számlát.
Mindent felírt.
Minden egyes teafiltert, babkonzervet, még a gázszámlát is.
Aláíratott velem egy szerződést, hogy mindent visszafizetek.
Tényleg?
Még egy iratot is készített, hogy az apám neki adta a házát.
Tényleg ezt tette Magnus?
Csak úgy odaadta neki a házát?
Nos, mindig is… gyanúsnak éreztem.
A nagynéném azt mondta, a halála baleset volt, de…
Maga szerint megölte!
Nos, azt biztosra nem állítom.
Csak azt, hogy azzal, hogy éveken át kínozott az a nő, hát…
tönkretett.
Aztán egy napon rátaláltam erre a régi kunyhóra.
És beleszerettem.
Kértem a gazdát, akié volt, hogy hadd költözzem be.
Azt hitte, megőrültem, de…
igent mondott, és…
És ezért él itt.
Az a tető szárazon tart, amikor esik
Az az ajtó segít a hideget kint tartani
A négy fal közt én döntök a sorsomról
Ezen a széken megírom a tananyagot
Azon a párnán gyönyörűeket álmodhatok
És ez az asztal, ahogy láthatod
Tökéletes a teázáshoz
Nem sok, de nekem elég
De övé lett a maga apjának a háza. Minden az övé, ami önt illetné.
A falakra csodás képeket akaszthatok
Az ablakon át Látom az évszakok váltakozását
A lámpa fénye csodálatos
És szabad vagyok
És ha kint hideg van, cseppet sem félek
Még a téli viharokban is
A kicsi, de kitartó tűz melegít
Nincs más hely, ahol szívesebben lennék
Nem sok, de nekem elég
Ez az én otthonom
Nem sok, de nekem elég
Ez az én otthonom
Nem sok, de nekem elég
- Ne sírj ! - És ha kint hideg és kopár minden
- Ne sírj! Már itt vagyok, kicsim - Egy cseppet sem félek
Még a leghevesebb viharokban is
- Kérlek, ne sírj ! - Melegít
- Hadd töröljem le a könnyeid ! - A kicsi, de kitartó tűz
- Bocsáss meg nekem ! - Még ha kint fagyos is
- Nem akartalak elhanyagolni - Nem törődöm vele
- Tudom, fájdalmat okoztam - Tudom, hogy minden, ami kell
Itt van nekem
Nem sok, de nekem elég bőven
Nem sok, de elég
Nekem
Hol szerezte azt a sálat?
Az apámé volt.
Anya adta neki, mielőtt meghalt.
- Ő egy… - Légtornász!
Nos, igen, az volt. Ő…
Te ezt honnan…
- Az apám pedig szaba… - Szabadulóművész!
Matilda, ezt honnan tudod?
Akkor ők a maga szülei!
Tessék? Kik?
A mesém főszereplői.
Azt hittem, én találtam ki, de igaz! Maga az! A maga élete!
Miss Honey, ki a nagynénje?
Nos, Matilda, ő… a mostoha nagynéném.
Miss Trunchbull!
A szerződés az szerződés, az szerződés!
Matilda!
Matilda, figyelj!
Ezt el kell felejtened! Nagyon óvatosnak kell lenned!
Miss Trunchbullt megaláztatás érte, és aljas dolgokra képes.
Nem félek tőle!
Pedig kéne, mert veszélyes.
Ahogy én is.
Aszongya, gazdag!
Aszongya, medve!
Aztán aszongya, hogy zseni vagyok.
- Mi folyik itt? - Csomagolj! Indulunk Spanyolba!
Spanyolországba? Miért?
Emlékszel a nagydarab, ostoba, hústornyokra,
akinek a tyúkeszű apád autót adott el?
Ugyan, szívem…
Kiderült, hogy maffiózók!
És nem is olyan balfékek, mint hitte.
És 24 órát adtak visszafizetni a pénzüket.
Csakhogy valaki már elköltötte.
Holnap szerzek útleveleket, és elhozlak az iskolából.
És mi van Mrs. Phelpsszel, Lavenderrel, Nigellel és Amandával?
- És Miss Honey? - Hagyd őket!
Holnaptól sosem látod őket többé!
KÖNYVVÁSÁRRA MENTEM, KÉSŐBB JÖVÖK. MI A TÖRTÉNET FOLYTATÁSA?
SAJNÁLOM, MRS. PHELPS
LEHET, HOGY NEM MINDEN MESE VÉGZŐDIK JÓL
Tegnap vandalizmus történt az erdőben.
Láthatjátok a következményét.
Ha elrontod a játékom, én elrontom a tiéd.
Miss Honey osztálya, azonnal a menzára!
Gyertek! Minden rendben lesz.
Gyerekek…
Hogyan lehetnék úgy az igazgatónőtök,
ha nem rémültök halálra tőlem?
Ha a kicsik nem pisilnek be, akár csak egy kicsit is,
amikor belépek a terembe? Akkor én
oktatóként kudarcot vallok.
Tehát…
Ma feleltetni fogok helyesírásból.
És bármelyik gyerek, aki egy kérdésre is rosszul válaszol…
repül a Rekesztőbe!
Ezt nem teheti!
Ó, igazán? Miért?
Talán a tegnapi kicsi…
kis incidens miatt?
Nos, íme a meglepetés Rekesztő.
Te!
Betűzd el, lássuk csak…
„gőte”!
G-Ő-T-E. Gőte.
Mi?
Ezt honnan tudod?
Miss Honey-val tanultuk. Nagyon jó tanár.
Badarság!
Miss Honey túlságosan szelíd és bájos ahhoz,
hogy bármire is jó legyen!
Te!
Betűzd el azt, amik ti vagytok!
Betűzd „rendbontók”!
Rendbontók. R-E-N-D-B-O-N…
T-Ó-K. Rendbontók.
Puskáztál, copfos!
Dehogy puskázott! Elbetűzte a szót. Én kedvesen és türelmesen tanítottam őket.
Hogy merészeli itt kiejteni ezeket a szavakat!
Te! Taknyos!
Állj fel, és betűzd…
„amcsellakaménialszeptrikolisztimózis”!
De az nem is értelmes szó.
Betűzd, vagy jön a Rekesztő! És figyelj, néma hangok is vannak!
A…
M…
C…
H…
E…
L…
A…
Jaj, drágám…
K…
Nagyon sajnálom. Ott volt egy néma H.
Nyomás a Rekesztőbe!
Hód!
H-Ó-F. Hód.
Rosszul betűztem, Miss. Engem is be kell raknia a Rekesztőbe.
- Tessék? - Dob. D-Y-P. Dob.
És engem is.
Asztal. X-A-B-F-Y.
Engem is.
Mind nem férünk a Rekesztőbe. Banán. G-T-A-A-B-L…
Elég ebből!
Nem tétlenkedtem!
Rekesztő! Minden egyes kis féregnek!
Le a földre!
A kis tudáspróbánk véget ért,
és el kell mondanom,
hogy mindannyian megbuktatok.
Tudjátok, vannak nyertesek és vesztesek
ezen a világon, drága gyermekek.
És én mindig…
A kréta!
Nézze, a kréta!
„Agatha…
Magnus vagyok.
Add Jennynek…
vissza a házát!”
Ki csinálja ezt? Ki? Mondjátok el azonnal!
Senki sem. Ez egy szellem.
„Azután távozz!”
Jaj, ne!
„Különben…
elkaplak…
ahogy te…
elkaptál engem!”
Bolondnak néztek?
Ez egy olcsó trükk, mint amiket Magnus is csinált.
Nem bánthattok engem!
Csak én titeket!
Ne!
Ez nem lehet Magnus! Nem lehet.
Nézd, Matilda!
Látjátok! Tőlem nem lehet megszabadulni!
Jaj, ne! Elég!
Mi történik a hajammal?
Copfok! Ne!
Ne!
Gyűlölöm a copfokat!
Elég legyen! Megparancsolom!
Tegyél le!
Vége van.
Ez mától az én iskolám.
Fusson!
Soha többé nem gyűrhet le
A szabadságom már nem veheti el
Az a lánc lehull, és ma szabadok leszünk
Ma mindenért szót emelünk
A Rekesztő már csak a múlté
Nem zárhatnak be oda soha többé
Anyám hitt bennem
És csodalénynek nevezett
Ez az!
Ma egy új világ vár
Remeg a fal, a hangunk messze száll
Egy csapatnyi gyermek, aki lázadóvá vált
Lázadó ének hangja száll Rímeket faragunk rá
Sok láthatatlan gyermek Most láthatóvá vált
És a rémuralmad Trunchbull végleg elmúlt
Egy csapat vagyunk És lázadóvá váltunk
Lázadó ének hangja száll Rímeket faragunk rá
Sok láthatatlan gyermek Most láthatóvá vált
És a rémuralmad Trunchbull végleg elmúlt
Hangos csapat vagyunk !
Hozd a hokiütőt, az lesz majd a kardunk !
Remeg a fal, a hangunk messze száll
A krétákkal mától mi írunk
A táblára botrányosan rajzolunk
Nem bántót
Hanem lázadót !
Úgy betűzünk, ahogy akarunk
Nem jár rossz pont, ha hibázunk Mindenki! H-U-N-C-I !
Mert kicsit huncutok vagyunk
A vonalon belül nem maradunk
És nem adjuk be a derekunk De már nincs semmi, amit tehet Trunchbull
Viheti a kalapácsát, és H-U-S-S Erősek vagyunk, betelt a pohár
Azt hitte, behódolunk De nem fogunk
Mert átlépett egy határt
Onnan nincs visszaút, mert mi
- L-Á-Z-A-D-U-N-K - Itt a lázadás !
- D-A-L-T - Énekelünk !
- R-Í-M-E-T - Faragunk !
L-Á-Z-A-D-Ó-K maradunk
Nincs mit tenni Hisz már lázadók vagyunk !
Egy csapat vagyunk És lázadóvá váltunk
Lázadó ének hangja száll Rímeket faragunk rá
Lázadunk, míg a háború le nem zárul
Már túl késő
Neked, neked
Egy csapat vagyunk És lázadóvá váltunk
Lázadó ének hangja száll Rímeket faragunk rá
Lázadunk, míg a háború le nem zárul
Túl késő, már lázadók vagyunk
AUTÓKERESKEDÉS
Gyerünk!
Mennünk kell, fiam. Elkésünk.
Ő egy… Elnézést, menni?
Spanyolba. Odaköltözünk.
Indul a gép 40 perc múlva
Hé, köszönj el!
Nem, Matilda, nem mehetsz!
- Nem lehet! - Ne!
- Matilda, kérlek! - Ne!
Ez sajnos nem rajtam múlik.
FORRADALOM
Köszönöm.
Gyere már!
Rajta! Szedd a lábad!
Oké, befelé!
Hova üljek?
Az ott bemehet hátra. Majd kapaszkodik.
Mi? Nem rakhatod oda hátra a fiút!
Hadd maradjon velem!
Mr. Wormwood, szívesen átvállalom Matildát.
Már elnézést!
Persze csak ha ő is szeretne velem maradni.
Szeretetben, tiszteletben és törődve nevelném, és…
Állom minden költségét.
Szeretnéd, Matilda?
- Várjunk csak! - Harry!
Azt akarja, hogy itt hagyjuk magával a lányunkat?
Minek neveztél?
Le fogjuk késni a gépet!
Úgy hívtál, hogy… a lányod?
Ha ő is szeretné.
Nos? Ezt akarod?
Itt akarsz… maradni Miss Honey-val?
Igen.
Igen… igen, szeretnék.
És maga gondoskodni fog róla?
Igen, úgy lesz.
Nálunk kevés a hely.
Oké.
Oké, rendben.
Oké.
Köszönöm.
Harry!
Na már!
Segített.
Mesés, az ám!
- Hip, hip! - Hurrá!
Álom volt csupán
Hogy eljöhet még a változás
Én feladtam már
Megkopott rég az a vágy
A magány éje körbezárt Csak a szürkeség várt
De egyszer csak ott láttam én
Egy kis fényt a felhők közepén
Bennem új remény gyúlt
És így nyílt egy másik út
Létemnek új célt adtál
Sorsomon változtattál
Úgy reméltem én
- Bennem élt egy kép - Hogy amikor véget ér a mesém
- Nem keserű, szomorú vége lesz - Nem szomorú vége lesz
Csak álom volt csupán
- Álom volt, nem más - A bénító gúny és magány
- A csend bennem állandó lett - Állandó lett
- De egyszer csak csillant egy fény - De egyszer csak csillant egy fény
És áttört a felhők ködén
- Bennem új remény gyúlt - Új remény gyúlt
Te jöttél és nyílt egy másik út
Létemnek új célt adtál
És a sorsomon változtattál
Sorsomon változtattál
MEGTÖR VÁR
- Jöttél, és kézen fogtál - Óvatosan! Balra egy kicsit!
A BARÁTSÁGOS ISKOLA
- Tökéletes! - Lelkembe fényt gyújtottál
Közösen írtuk a végét, szép lett
Mikor féltem, te vigasztaltál
Hű társadként gondoltál rám
IGAZGATÓNŐ
- Megértettél, támogattál - Bármi ért
Jöttél és kézen fogtál
- Ha kellett, hát harcoltál - Mellettem harcoltál
- Óvtál és megvédtél - Óvtál és megvédtél
Azt mondtad, merjek hinni és bízni
Jöttél és kézen fogtál
- Lelkembe fényt gyújtottál - Fényt gyújtottál
Könnyebb lett minden, mi fájt
Közösen írtuk a végét, szép lett
Jöttél, és kézen fogtál
Lelkembe fényt gyújtottál
Könnyebb lett minden, mi fájt
Közösen írtuk a végét, szép lett
Te még akkor is fogtad
A kezem
MATILDA – A MUSICAL
A feliratot fordította: Timea Erdofi