Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎PENTRU A SCHIMBA LUMEA
‎ESTE NEVOIE
‎DE UN MIC GENIU
‎Mami zice că sunt un miracol
‎Tati zice că sunt special
‎Sunt o prințesă
‎Eu sunt un prinț
‎Mami zice că sunt un înger ‎Venit din cer
‎Tati zice că sunt un soldățel
‎Nimeni nu e curajos ca mine
‎Ți-a spus tati al meu?
‎Când o să fiu mai mare
‎Pot să mă fac soldat
‎Și să-ți trag un pumn
‎Mai fă o poză dovlecelului ‎Și din unghiul ăsta
‎Știu că n-ar trebui s-o spunem ‎Dar e mai frumoasă decât restul
‎- Adorabilă! ‎- Scumpo, privește aici!
‎Să nu vomiți pe fratele tău
‎- Zâmbește pentru mami ‎- Hai!
‎- Cred c-a clipit ‎- Mai fă una
‎Ai văzut ce poate face?
‎E neobișnuit pentru două zile?
‎Nu e zâmbitul un semn ‎Al inteligenței peste măsură?
‎E minunată
‎- Deșteaptă ‎- Gânditoare
‎Oare să fie mai deștept decât e cazul?
‎Știu că nu sunt maniere bune
‎Mami zice că sunt un miracol ‎Doar dacă te uiți la mine, îți dai seama
‎De când doctorul cordonul l-a tăiat
‎A fost clar că nimeni nu mai e ca mine
‎Mami zice că sunt un miracol
‎Că sunt mică ‎Și strălucitoare ca o stea
‎Poți să fii și cinic ‎Dar adevărul e empiric
‎N-a mai existat miracol ‎Niciun miracol, niciun miracol
‎Niciun miracol ca mine
‎Un copil?
‎Nu aștept un copil. ‎De unde v-a venit ideea?
‎Să n-aud asta! E o escrocherie.
‎Dar o să nașteți curând.
‎Ați înnebunit?
‎Dnă Wormwood, aveți o contracție.
‎N-am nicio contracție! ‎Contracții au femeile gravide
‎care nasc!
‎O să nasc un plod împuțit!
‎Toate viețile pe care le ajut să vină
‎Îmi redau încrederea în oameni
‎Fiecare viață nouă, o pânză nepictată
‎Pielea fină ca un nor
‎Mintea încă nemânjită
‎Fiecare viață este ceva perfect
‎Șansa existenței ‎Aproape infinit de mică
‎Cel mai comun lucru din viață
‎Este viața
‎Și totuși fiecare viață
‎Fiecare viață nouă
‎E un miracol
‎Miracol
‎Ce?
‎O fată.
‎Vreți să spuneți că fiul meu e fată?
‎Vreau să spun că fiica dv. e fată.
‎Da, dar baloanele…
‎E BĂIAT
‎Scrie „băiat” pe baloane.
‎Dle Wormwood, ‎soția dv. a născut o fetiță frumoasă,
‎sănătoasă și veselă. E perfectă.
‎E o veste fantastică.
‎De ce se întâmplă cele rele ‎Oamenilor buni?
‎Cetățenilor onești
‎Cum suntem noi?
‎De ce, când nu am greșit cu nimic
‎Să fim loviți de-acest dezastru?
‎- Acest oribil ‎- Miracol
‎- Și ciudat ‎- Miracol
‎Și păros, și lipicios
‎Care nu a vrut deloc să fie băiat!
‎Fiecare viață e miracol
‎Mami zice că sunt un miracol ‎Doar dacă te uiți la mine, îți dai seama
‎De când doctorul cordonul l-a tăiat
‎A fost clar că nimeni nu mai e ca mine
‎Mami zice că sunt un miracol
‎Că sunt mică ‎Și strălucitoare ca o stea
‎Poți să fii și cinic ‎Dar adevărul e empiric
‎N-a mai existat miracol ‎Niciun miracol, niciun miracol…
‎ROALD DAHL – MATILDA: MUSICALUL
‎Mami zice că sunt ca un vierme
‎Tati, că sunt plictisitoare
‎Mami zice că miros urât
‎Că nimeni nu mă vrea în preajmă
‎Tati zice că sunt moară stricată
‎Că nimănui nu îi plac fetele ca mine
‎Mami zice că nu am loc nicăieri
‎Tati, să mă uit mult la televizor
‎E totul în regulă, Matilda?
‎Da, mulțumesc, dnă Phelps.
‎E ora de închidere, să știi.
‎Bine.
‎Pot să mai stau până strângeți?
‎De fapt, „ora de închidere” ‎a fost acum o oră.
‎Am strâns deja.
‎Erai liniștită, nu te-am deranjat.
‎Dar știu că ai tăi abia așteaptă ‎să te întorci acasă.
‎Da, le place mult să fiu acasă.
‎Chiar le place să fiu acasă.
‎Vai, nu, e un dezastru, Harry!
‎Am uitat s-o trimitem la școală!
‎Se duce mereu la școală. Nu, băiete?
‎Sunt fată și nu, nu mă duc. ‎N-am fost niciodată.
‎- De unde ai cărțile? ‎- De la bibliotecă.
‎Au și cărți acum?
‎Prost mai ești!
‎Cine, eu? Am o afacere de condus. ‎Nu-i treaba mea să mă ocup de plozi!
‎Nu-s destul de stresat ‎cu datoriile în care ne-ai băgat?
‎Eu sunt de vină?
‎Da, tu! Nu înțelegi?
‎Suntem prinși într-un lanț de datorii.
‎Și tu vrei ca eu să scap din lanțuri ‎de parcă aș fi
‎un afurisit de iluzionist!
‎„Iluzionist”, zici? ‎Eu trebuie să mă ocup de casă.
‎Cina nu intră singură la microunde!
‎E cineva?
‎- Pe toți dracii, cine-o fi? ‎- Voiam să-ți zic.
‎Inspectorul școlar e în sufragerie ‎cu o flușturatică.
‎Ce facem?
‎Ei bine…
‎Martin Luther King a zis odată: ‎„Minciuna nu poate supraviețui.”
‎Da, o să scăpăm mințind.
‎Cum a zis domnul ăla.
‎Școlarizare la domiciliu, da.
‎O școlarizăm acasă.
‎E la modă în ziua de azi. ‎Fiind om de afaceri și antreprenor,
‎înțeleg treburile astea.
‎Bine.
‎Și ce fel de educație primește aici?
‎Eu mă ocup de machiaj, ‎iar Harry, de sudură.
‎Matilda, nu-i așa?
‎Mă numesc dra Honey.
‎Deci ai fost școlarizată acasă, nu?
‎Ne întrebam dacă n-ai vrea ‎să te școlarizezi la școală.
‎Am început de câteva săptămâni,
‎dar mai e o fată ‎care a pierdut începutul trimestrului.
‎Ai putea veni cu ea.
‎Cum e?
‎Școlarizarea la școală.
‎Uneori, e destul de greu.
‎Dar îți promit ‎că e distractiv în clasa mea.
‎O să te învăț istorie, ‎muzică și literatură…
‎Literatură! Deci și cărți?
‎La școală avem multe cărți. ‎Pline de povești.
‎O să te învățăm s-o scrii și pe a ta.
‎Ce părere ai?
‎Bine, ascultați, o s-o rezolv eu!
‎Mai bine plec.
‎A fost odată ca niciodată…
‎o fetiță…
‎prinsă în capcană.
‎Nu pot să cred!
‎Să-mi vorbească așa! Cum îndrăznesc?
‎Iau amendă din cauza ta!
‎Nu e vina mea! ‎Ați uitat să mă trimiteți la școală!
‎Ei bine, acum te duci ‎și o s-o cunoști pe Trunchbull.
‎Trunchbull?
‎Agatha Trunchbull. ‎Directoarea de la Crunchem Hall.
‎E o femeie mare, ‎puternică și înfricoșătoare.
‎Participa la Olimpiadă. ‎Da, la aruncarea cu ciocanul.
‎Ia ghici ce-am făcut eu!
‎Am sunat-o și i-am zis
‎ce drăcușor obraznic și neascultător ești.
‎Nu.
‎De-abia așteaptă să te cunoască!
‎Nu e corect!
‎Nu e drept!
‎Să te înveți minte că ne-ai stricat viața!
‎Da, dihanie mică și scârboasă!
‎Jack și Jill au urcat pe deal
‎Ca să ia o găleată cu apă ‎Se zice
‎Dar căderea era inevitabilă
‎N-au avut nicio șansă ‎Așa e poezia
‎Victime nevinovate ale poveștii lor
‎Ca Romeo și Julieta
‎A fost scris în stele ‎Până să se vadă
‎Că iubirea, soarta ‎Și un gram de prostie
‎Nu-i vor lăsa ‎Să trăiască fericiți până la bătrânețe
‎Uneori, sfârșitul nu este fericit
‎Oare de ce nu și-au schimbat povestea?
‎Ni se spune că trebuie să facem ‎Ce ni se spune, însă
‎Uneori trebuie să fii ‎Și un pic neascultător
‎Doar pentru că ‎Viața nu ți se pare dreaptă
‎Nu înseamnă că trebuie ‎Să zâmbești și să accepți
‎Dacă accepți tot timpul ‎Tot ce se întâmplă
‎Nu se va schimba nimic
‎Chiar dacă ești mic, poți să faci multe
‎Nu lăsa cuvântul „mic” ‎Să te oprească
‎Dacă stai și-i lași să te doboare
‎E ca și cum ai spune
‎DECOLORANT
‎Că ești de-acord
‎Și nu este corect!
‎Și, dacă nu e corect
‎Fă tu să fie așa!
‎TONIC PENTRU PĂR
‎În fracțiunea de secundă ‎Te poți revolta
‎Să știi ce să faci ‎Când totul pare pierdut
‎Furtuna să-nceapă ‎Cu bătaia de aripă
‎Buturuga mică ‎Răstoarnă carul mare!
‎Fiecare zi
‎Începe cu bătaia ceasului
‎Evadarea ‎Cu deschiderea lacătului
‎În viața ta de ești blocat ‎Și vrei să evadezi
‎Nu trebuie să plângi ‎Nu trebuie să țipi
‎Căci dacă ești mic ‎Poți să faci multe
‎Nu lăsa cuvântul „mic” ‎Să te oprească
‎Dacă stai ‎Și-i lași să te doboare
‎E ca și cum ai spune ‎Că ești de-acord
‎Doar pentru că ‎Viața nu ți se pare dreaptă
‎Nu înseamnă că trebuie ‎Să zâmbești și să accepți
‎Dacă accepți tot timpul ‎Tot ce se întâmplă
‎E ca și cum ai spune ‎Că ești de-acord
‎Și nu este corect!
‎Și, dacă nu e corect
‎Fă tu să fie așa!
‎Dar nimeni n-o să facă ‎Nimic pentru mine
‎Doar eu îmi pot schimba povestea
‎Uneori trebuie să fii ‎Și un pic neascultător!
‎Ce mi-ai făcut la păr?
‎Și de ce verde? E o chestie de circ sau…
‎Ce chestie de circ?
‎Iluzionistul de care tot vorbești.
‎Are părul verde?
‎Nu e niciun iluzionist ‎și ți-am zis că n-am făcut-o eu.
‎Iluzionist…
‎A fost odată ca niciodată ‎un mare iluzionist.
‎Era foarte cumsecade.
‎Genul de om pe care orice copil ‎și l-ar dori ca tată.
‎Și, într-o bună zi, s-a îndrăgostit de…
‎o acrobată.
‎FĂRĂ SMIORCĂIELI
‎Matilda?
‎Bună ziua, dnă Phelps!
‎Școala începe abia peste o oră!
‎Am venit devreme din prea mult… entuziasm.
‎Dra Honey o să ne învețe ‎să spunem povești.
‎Dar cred că eu am deja una.
‎Simt că se tot fâțâie în mine.
‎- De parcă ar fi pe cale să explodeze. ‎- Dacă e pe cale să explodeze,
‎ar trebui s-o spui cât mai repede, ‎nu-i așa?
‎Mă duc să iau limonadă.
‎Ar putea să fie cam… intensă.
‎Matilda Wormwood, le am cu poveștile. ‎Cred că o să rezist.
‎Au fost odată
‎doi dintre cei mai mari circari din lume,
‎un iluzionist, care putea să deschidă ‎orice lacăt inventat vreodată,
‎și o acrobată, care era așa de pricepută,
‎de părea că știe să zboare.
‎S-au îndrăgostit și s-au căsătorit.
‎Împreună, au făcut cele mai incredibile ‎numere văzute vreodată.
‎Lumea venea de la mare depărtare.
‎Regi, regine, celebrități și astronauți.
‎Dar, în ciuda iubirii lor,
‎în ciuda faimei, erau triști.
‎„Avem tot ce ne poate oferi lumea”, ‎zise soția.
‎„Dar nu și lucrul ‎pe care ni-l dorim cel mai mult.
‎Nu avem un copil.”
‎„Răbdare, iubito”,
‎răspunse soțul. ‎„Timpul e de partea noastră.
‎Până și timpul ne iubește.”
‎Dar timpul e unicul lucru ‎pe care nu-l stăpânește nimeni.
‎Și, pe măsură ce trecea timpul, ‎deveneau tot mai bătrâni și tot
‎n-aveau copii.
‎Tristețea de a trăi singuri ‎în casa lor mare și goală
‎i-a împins să creeze ‎numere tot mai periculoase,
‎pe măsură ce munca devenea singurul loc ‎unde să fugă de inevitabila tristețe.
‎Și așa s-au hotărât să realizeze
‎cea mai periculoasă acrobație ‎făcută vreodată, cea mai cea!
‎Se numește…
‎Zise acrobata,
‎anunțând evenimentul presei mondiale
‎care se adunase ‎să asculte cu sufletul la gură…
‎Femeia în flăcări și cu dinamită în păr,
‎care zboară prin aer
‎peste rechini și obiecte ascuțite…
‎Prinsă de bărbatul încuiat în cușcă și…
‎este cea mai periculoasă acrobație ‎făcută vreodată, cea mai cea!
‎Este soarta noastră.
‎Aici ne-a adus singurătatea vieții.
‎Și apoi ce s-a întâmplat?
‎Nu știu.
‎Sau încă nu știu.
‎S-a deschis școala. Plec.
‎Și restul poveștii?
‎Vi-l spun mâine.
‎Mâine? Sunt la lac mâine.
‎La lac, bine.
‎O zi frumoasă la școală!
‎Și… ai grijă acolo!
‎Nu sunt îngrijorată.
‎Dacă oamenii te sperie, ‎poți să-i sperii și tu.
‎Matilda, nu uita:
‎două lucruri rele nu fac unul bun.
‎Decât atunci când fac.
‎Și-atunci ai făcut un lucru bun ‎din două rele,
‎ceea ce nu e rău deloc!
‎FĂRĂ SMIORCĂIELI
‎Și pentru tine e prima zi?
‎Da, nu-mi fac griji, ‎dar s-ar putea să-și facă Isaac.
‎Intrăm împreună?
‎Da! Așa eu și Isaac putem avea grijă ‎de tine dacă pățești…
‎Știi tu.
‎Hei, fetele noi!
‎Deci credeți că puteți ‎Să supraviețuiți aici
‎Crezând că sunteți prinți sau prințese ‎Curând veți vedea
‎Tragedia n-o puteți evita
‎Și chiar ‎Dacă faceți eforturi multe
‎Doar vă pierdeți energia
‎Pentru că viața pe care-o știați ‎Nu mai există
‎Am suferit în închisoarea asta
‎De ani de zile în cușca aceasta
‎Îngrozitor
‎Dar parcă mai pot ține minte
‎Înainte să mi se termine viața
‎Înainte să se termine zilele fericite
‎Înainte să aud ‎Sunetul clopoțelului
‎Ca voi, am fost curios
‎Așa de naiv ‎Încât am pus întrebări
‎Dar, dacă nu vreți să suferiți
‎Ascultați și-o să vă învățăm ceva
‎Ascultă aici, draga mea
‎Vei fi pedepsită rău ‎Dacă depășești linia
‎Și, dacă plângi, va fi mai rău ‎Să nu faceți prostii
‎Și nu uitați să aveți multă grijă
‎De ce?
‎De ce? N-ați auzit ce-am spus?
‎Vine EDF
‎Ce e EDF?
‎Educație fizică.
‎Materia lui Trunchbull.
‎Voi cine sunteți?
‎Elevii de serviciu. Vă ducem în clasă.
‎O să începem să învățăm?
‎Sigur că o să începeți.
‎Grozav, eu știu deja alfabetul.
‎Nu știi alfabetul până nu te învățăm noi!
‎Deci credeți că puteți
‎Să supraviețuiți aici ‎Fiind prinți sau prințese
‎Curând veți vedea ‎Tragedia n-o puteți evita
‎Și chiar ‎Dacă faceți eforturi multe
‎Doar vă pierdeți energia
‎Pentru că viața pe care-o știați ‎Nu mai există
‎Am suferit în închisoarea asta
‎De ani de zile în cușca aceasta
‎Îngrozitor
‎Dar parcă mai pot ține minte
‎Înainte să mi se termine viața
‎Înainte să se termine zilele fericite
‎Înainte să aud sunetul clopoțelului
‎Ca voi, am fost curios
‎Așa de naiv ‎Încât am pus întrebări
‎Dar, dacă nu vreți să suferiți
‎Ascultați ‎Și-o să vă învățăm ceva
‎Ascultă aici, draga mea ‎Vei fi pedepsită rău
‎Dacă depășești linia ‎Și plângi, va fi mai rău
‎Să nu faceți prostii
‎Și nu uitați să aveți multă grijă
‎De ce?
‎N-ai auzit ce-am spus?
‎Se pare că unii dintre voi ‎nu sunt încă în clasă.
‎Remediați!
‎Aveți cinci secunde să vă conformați!
‎A-B-C-D-E-F-G
‎- H-I-J-K-L-M-N-O ‎- Cinci.
‎P-Q-R-S
‎- T-U-V-W-X ‎- Patru.
‎- De ce, de ce? ‎- Trei.
‎- Doi. ‎- Lavender, Matilda, repede!
‎- Unu. ‎- Vine educația fizică
‎Da, dra Trunchbull ține ‎la punctualitate.
‎Mai bine să nu întârziați. ‎Hai să vă cunoașteți noii prieteni!
‎Sunt Lavender și Matilda.
‎Dacă vi se pare ceva prea greu,
‎întrebați un coleg!
‎O să vă ajute. Bine?
‎Domnișoară!
‎Mă doare capul.
‎Nu, Nigel, nu e pentru voi.
‎Clasa e folosită seara ‎la cursurile pentru adulți.
‎Au uitat să șteargă tabla.
‎Nigel.
‎Liniștește-te!
‎Bravo!
‎Ia să vedem, ‎cine vrea să se ocupe de tablă?
‎- Eu, vă rog! ‎- Dră Honey!
‎Matilda.
‎Vii tu?
‎Așadar, azi citim.
‎- Da! ‎- Da!
‎Cartea asta este, de fapt, ‎pentru copii de nouă ani,
‎dar vă descurcați așa de bine,
‎încât m-am gândit să încercăm.
‎Aș dori să citiți primul capitol.
‎- Eric, ce este un capitol? ‎- E o bucată de poveste, dră.
‎Absolut perfect, Eric.
‎Sper să puteți citi cu toții prima bucată,
‎ca apoi să discutăm cum…
‎Matilda, ce faci?
‎Păi, mă ocup de tablă.
‎Cum ați spus.
‎Nu, voiam să spun s-o ștergi.
‎E… corect?
‎Da.
‎Și m-am gândit să fac și restul.
‎Restul?
‎Știți, numerele prime.
‎Unde X e rădăcina pătrată a lui AB.
‎Mă gândeam că au făcut-o ‎știind că face parte din ecuație.
‎Matematica e materia preferată?
‎Îmi place, ‎dar cel mai mult îmi place să citesc.
‎E ca o vacanță mentală.
‎Și o faci adesea?
‎Să evadezi. În cărți, vreau să spun.
‎Da, am citit o grămadă săptămâna asta.
‎O grămadă? Într-o săptămână?
‎Ce cărți ai citit săptămâna asta?
‎Nicholas Nickleby, Jane Eyre,
‎Tess d'Urberville, Șoareci și oameni,
‎Stăpânul inelelor,
‎Moby Dick, Crimă și pedeapsă
‎și…
‎Pisica din pălărie.
‎INTERZIS LARVELOR!
‎DIRECTOARE
‎Nu fi ridicolă!
‎Intră!
‎Nu mai sta ca o batistă plouată, vino!
‎Da, scuzați-mă!
‎Dră Trunchbull, este…
‎în clasa mea, ‎o fată, Matilda Wormwood, și…
‎Matilda Wormwood, ‎fiica dlui Harry Wormwood.
‎Un om excelent.
‎Mi-a zis despre răsfățată.
‎A zis că e un adevărat… neg.
‎Nu, dnă directoare, nu cred…
‎Nu! Nici nu trebuie.
‎Care e mottoul școlii, dră Honey?
‎Bambinatum est Maggitum.
‎„Copiii sunt larve.”
‎Mulțumesc că mi-ai adus la cunoștință.
‎O să înăbuș totul din timp. O zi bună!
‎Dră Trunchbull, eu cred ‎că Matilda Wormwood e un geniu.
‎Poftim? Nu.
‎Nu ți-am zis? E o escroacă.
‎Face mental calcule pe care ‎eu nu le-am putut face cu calculatorul.
‎Și cărțile pe care le citește…
‎După părerea mea, ar trebui trimisă ‎împreună cu copiii de 11 ani.
‎Neîntârziat.
‎Și cum rămâne cu regulile, Honey?
‎Cred că Matilda Wormwood este…
‎o excepție de la reguli.
‎O excepție?
‎De la reguli?
‎În școala mea?
‎Uite-mi trofeele
‎Vezi câte trofee ‎Strălucesc în soare?
‎Vezi cum strălucesc?
‎Ce crezi că mi-a trebuit ca să ajung ‎Campioană la aruncarea cu ciocanul
‎În 1959?
‎Crezi că în acel moment ‎Când a sosit momentul meu
‎Nu mi-a mai păsat ‎De niciun fel de regulă?
‎Deci? Așa crezi!
‎Când am pășit în cerc ‎Mi-am schimbat planul?
‎Ce?
‎Când mi-am pregătit palmele ‎Oare am dat din ele?
‎În niciun caz!
‎Când am început să rotesc ‎Am admirat priveliștea?
‎Am adormit și-am visat ‎Câteva secunde?
‎Crezi că m-am mișcat ‎Și mi-am schimbat rotirea?
‎Crezi că am modificat ‎Înălțimea corectă?
‎Când ciocanul a pornit ‎Mi-am schimbat icnetul
‎Pe care îl pregătisem ‎Cu luni înainte?
‎Nimic! Absolut nimic ‎Nu am modificat!
‎Niciun detaliu, cât de mic ‎N-am schimbat deloc
‎Nici când ciocanul din mâini mi-a plecat
‎Și a zburat în sus, sus peste tribune
‎Am schimbat ceva?
‎Nu, nu, nu
‎A reușit! E cea mai bună!
‎Dacă vrei s-arunci cu ciocanul ‎Pentru țara ta
‎Trebuie să stai ‎În interiorul cercului tot timpul
‎Dacă vrei să fii în echipă ‎Nu-ți trebuie fericire sau mândrie
‎Trebuie doar să nu depășești ‎Marginea cercului
‎Cântați!
‎Doi, trei, patru.
‎Dacă vrei să arunci cu ciocanul
‎- Pentru țara ta ‎- Bambinatum est Maggitum
‎Trebuie să stai în interiorul cercului
‎Tot timpul
‎Maggitum, Maggitum
‎Dacă vrei să predai succesul
‎Nu folosi empatia sau bunătatea
‎Bunătate
‎Ci forțează mucoșii ‎Să respecte regulile
‎Cântă, Jenny!
‎Dacă vrei să arunci cu ciocanul
‎- Pentru țara ta ‎- Bambinatum est Maggitum
‎Trebuie să stai în interiorul cercului
‎Tot timpul
‎Maggitum, Maggitum
‎Circulum est
‎Deus, Deus
‎Gloria
‎Eu aplic doar o regulă
‎În viața noastră de la școală
‎Viața e o minge, învață s-o arunci
‎Găsește regula și nu o încălca!
‎Și niciodată ‎Să nu depășești marginea!
‎Acum‎,‎ dispari!
‎Wormwood.
‎Unde ești?
‎Vrei să auzi cum a fost ‎în prima zi de școală?
‎Ptiu! Mai bine mănânc legume.
‎E oficial, sunt un geniu!
‎S-a întors roata norocului.
‎A venit un tip. Era uriaș.
‎Cât ursul de mare.
‎Și ursul ăsta voia o mașină de lux.
‎Adorabil! Dar urșii conduc mașina?
‎Nu, nu e un urs adevărat.
‎Ai o mașină de lux?
‎- Am două, băiete. ‎- Sunt fată.
‎Una bușită în față, alta bușită în spate.
‎Trebuie doar să le tai în două,
‎să le lipesc și om m-am făcut!
‎S-a întors tăticul.
‎Dar nu e ilegal?
‎Și cam necinstit?
‎Ce-a zis? Necinstit?
‎Necinstit?
‎Dă-o încoace!
‎Fructele mâniei…‎ Prostule!
‎Cum să fie fructele mânioase?
‎Ce porcărie!
‎Nu e despre fructe.
‎Domnișoara îți și răspunde!
‎Nu răspund!
‎Să nu-mi răspunzi!
‎O să rup cartea asta în fața ta.
‎- Nu, e de la bibliotecă! ‎- Hai, fă-o!
‎Haide!
‎Poftim!
‎Uite!
‎Treci la culcare, șoarece de bibliotecă!
‎Doar pentru că ‎Viața nu ți se pare dreaptă
‎CLEI REZISTENT
‎Nu înseamnă că trebuie ‎Să zâmbești și să accepți
‎Dacă accepți tot timpul ‎Tot ce se întâmplă
‎Nu se va schimba nimic
‎Chiar dacă ești mic, poți să faci multe
‎Nu lăsa cuvântul „mic” ‎Să te oprească
‎Dacă stai și-i lași să te doboare
‎E ca și cum ai spune ‎Că ești de-acord
‎Și nu este corect!
‎Matilda, nu uita ‎că două lucruri rele nu fac unul bun!
‎Față de neghiob!
‎„E o carte de la bibliotecă”.
‎Piticanie smiorcăită.
‎Unde mi-e pălăria?
‎Uite-o, tată!
‎Prostănac mare!
‎Dar cum îi încap acolo? ‎Are capul cât al meu.
‎Te doare, Matilda?
‎Să ai toți creierii ăia înghesuiți acolo?
‎Nu, par să…
‎intre bine.
‎Știi să faci telekipeză?
‎Trebuie să ai mult creier.
‎Îți iese și prin ochi
‎și poți să muți lucruri cu mintea.
‎Ia uitați!
‎Nu e bine să încerci să fii deșteaptă. ‎Nu aici.
‎Trunchbull urăște copiii deștepți. ‎Îi urăște.
‎Nu ăsta e rolul școlii?
‎Asta nu e școală, e închisoare.
‎Nu vrei să te observe.
‎Nu de Agatha.
‎Cică ar fi întors un copil pe dos. ‎Se-nfășura cu folie să-i țină organele!
‎Nu e adevărat, Bruce.
‎Dar sigur s-a așezat pe unul de-a șaptea ‎și l-a făcut piftie.
‎L-a prins pe Julius Rottwinkle ‎cu o bomboană din lemn-dulce la ore.
‎L-a ridicat, l-a învârtit ‎și l-a azvârlit pe fereastră!
‎Ascultă!
‎Profesorii nu aruncă copiii.
‎Copiii mai mari încearcă să vă sperie.
‎Așa crezi?
‎O să vezi tu ‎când ajungi în Dulapul de șoc!
‎Ce e Dulapul de șoc?
‎Ești trimis undeva ‎Dacă nu ești cuminte
‎E făcut din lemn și ținte
‎Nu e încăpător ca să șezi
‎Și chiar de ai putea
‎Are cuie pe jos ‎Mai bine stai în picioare
‎Când se-nchide ‎Se-nchide și ușa
‎Nu mai vezi nimic ‎Nu-ți vezi nici nasul
‎Și de vrei să țipi ‎Nu știi dacă sunetul se aude
‎Sau dacă țipătul din cap ‎Ți-a ieșit pe gură
‎DULAPUL DE ȘOC
‎Ascundeți-mă!
‎Au pus melasă pe scaunul lui Trunchbull!
‎Crede c-am fost eu. N-aș face-o! ‎I s-au lipit nădragii de scaun.
‎Liniște!
‎Te paște Dulapul de șoc, băiete.
‎Nu e corect! N-a făcut nimic.
‎Crede-mă, băiatul e osândit!
‎Matilda, ajută-mă, te rog!
‎De ce nu-i spui că…
‎Bine.
‎Când s-a întâmplat?
‎Cam acum 20 de minute.
‎Dar de ce?
‎Mai bine te ascunzi! Repede, sacourile!
‎Nu-i spuneți unde sunt, vă rog!
‎Fugiți!
‎Mai repede!
‎Vine!
‎Fugi!
‎Nu mișca, copilă!
‎Ce paradă oribilă ‎de drăcușori și piticanii
‎care pălăvrăgesc toată ziua!
‎Unde e larva pe nume Nigel?
‎Acolo, sub sacouri.
‎Unde stă de o oră!
‎Poftim?
‎Da.
‎Nigel suferă de o boală cronică ‎a somnului, numită narcolepsie.
‎Afecțiunea provoacă suferindului
‎accese de oboseală
‎și adormirea fără nicio avertizare.
‎A adormit și l-am învelit ‎ca să fie în siguranță.
‎Nu-i așa?
‎Am avut un vis foarte ciudat, mamă.
‎Credeam că sunt…
‎Bună ziua, dră Trunchbull.
‎Amanda Thripp.
‎Da, dră Trunchbull?
‎Ce-am zis eu despre… codițele împletite?
‎Urăsc codițele împletite.
‎Mamei mele îi plac. ‎Zice că sunt drăguță așa.
‎Maică-ta e o neghioabă!
‎Și ia uite-o!
‎Ce răsucire!
‎Măi să fie!
‎E departe! E foarte…
‎…și a reușit!
‎Da! Încă mai pot.
‎Du-te să vezi ‎dacă mai e în viață copila aia, da?
‎Pe tine cum te cheamă?
‎Matilda.
‎Matilda Wormwood.
‎Așadar, tu ești Wormwood.
‎Îmi plac năzdrăvanii, Wormwood.
‎Scot un sunet așa de plăcut…
‎când trosnesc.
‎E în viață!
‎- Hip, hip! ‎- Ura!
‎Nu uita, Wormwood, ‎nu poți câștiga niciodată!
‎Îți promit. Și o promisiune ‎e o promisiune, e o promisiune.
‎Și a sosit ziua cea mare.
‎Femeia în flăcări și cu dinamită în păr,
‎care zboară prin aer
‎peste rechini și obiecte ascuțite,
‎prinsă de bărbatul încuiat în cușcă.
‎Parcă întreaga lumea se adunase ‎ca să vadă numărul incredibil
‎al acrobatei și al iluzionistului ‎care sfidau moartea.
‎Totul a fost aranjat de…
‎sora vitregă și rea a acrobatei.
‎O femeie de temut care fusese ‎aruncătoare olimpică de ciocan.
‎Lumea șușotea ‎că, în sufletul ei negru și amenințător,
‎invidia succesul și iubirea ‎surorii sale vitrege.
‎Deodată…
‎a apărut iluzionistul,
‎dar nici urmă de acrobată
‎și nici urmă de eșarfa albă ‎și strălucitoare pe care o purta mereu.
‎Doamnelor și domnilor,
‎fete și băieți,
‎Acrobația Femeia în flăcări ‎și cu dinamită în păr,
‎care zboară prin aer
‎peste rechini și obiecte ascuțite,
‎prinsă de bărbatul încuiat în cușcă
‎s-a anulat!
‎S-a anulat pentru că soția mea este…
‎însărcinată!
‎Vai, Matilda!
‎Liniște… totală.
‎Auzeai și musca râgâind.
‎- Apoi, deodată, publicul… ‎- Hip, hip!
‎…a sărit în picioare ‎și a urlat de bucurie!
‎Marea acrobație a fost uitată pe loc.
‎Și au aplaudat mai mult de o oră!
‎Matilda, e minunat!
‎Ador poveștile cu final fericit.
‎Acrobația a fost uitată de toată lumea, ‎mai puțin de sora vitregă și rea.
‎Când s-a lăsat iar liniștea, ‎a scos la iveală un contract!
‎Un contract?
‎Un contract în care v-ați angajat ‎că executați numărul.
‎- Și asta o să faceți! ‎- Nu!
‎Am plătit afișele, reclamele,
‎mâncarea, toaletele!
‎Dacă dau banii înapoi oamenilor,
‎unde e profitul meu?
‎Un contract e un contract, e un contract!
‎Am mâinile legate.
‎Acrobația Femeia în flăcări ‎și cu dinamită în păr,
‎care zboară prin aer
‎peste rechini și obiecte ascuțite,
‎prinsă de bărbatul încuiat în cușcă ‎va fi executată
‎și se va executa în ziua asta!
‎Altfel, la închisoare cu voi!
‎Ce… s-a întâmplat apoi?
‎Nu știu.
‎Poftim? Cum să nu știi?
‎Îmi vine în… vălurele.
‎Poți să mai faci puține vălurele ‎pentru mine? Acum.
‎Nu cred că merge așa.
‎Normal că nu.
‎- De unde vin toate astea, Matilda? ‎- La ce vă referiți?
‎Păi, e incredibil.
‎Dar ia o întorsătură cam sumbră.
‎Atunci, nu vă mai povestesc.
‎Nu!
‎Trebuie să aflăm cum se termină.
‎Dar e vreo problemă?
‎Să-mi spui!
‎Mai bine plec, dnă Phelps, ‎mă așteaptă mama.
‎Se supără tare când nu sunt lângă ea.
‎Zice că fiecare minut pare ‎o veșnicie, așa că…
‎Vine încoace? Pot s-o cunosc?
‎La revedere, dnă Phelps!
‎Matilda, mâine sunt la moară.
‎Bine, vă găsesc eu.
‎CEA MAI MARE ACROBATĂ ‎CEL MAI MARE ILUZIONIST
‎Mă descurc.
‎Harry, lasă-mă pe mine!
‎Ține-te bine!
‎- Mă rănești! ‎- Da, ține-te bine!
‎Lasă-mă să trag, Harry!
‎Trage odată!
‎Matilda.
‎Cred că ai o minte extraordinară.
‎Așa că o să mă ocup eu de tine.
‎Începând de mâine.
‎O să-ți aduc ‎o selecție de cărți inteligente.
‎Poți să le citești ‎cât le predau celorlalți
‎și, dacă ai întrebări, ei bine…
‎mă voi strădui să-ți răspund.
‎Ce zici?
‎Matilda…
‎E cea mai mare îmbrățișare!
‎O să mă lași fără aer.
‎Ce scenă înduioșătoare!
‎Mișcați-vă!
‎Parcă am zis că larva asta nu trebuie ‎să primească un tratament special.
‎De fapt, din câte îmi amintesc, ‎te-am informat
‎că acest muc e dracul în persoană, ‎n-am zis așa?
‎Nu, dră Trunchbull, nu e…
‎Mi-ai zis „nu”, Jenny?
‎Mie?
‎Matilda Wormwood e o infractoare.
‎Azi-dimineață,
‎mi-a fost furată o bucată ‎din tortul meu personal.
‎Decretez că tu ai făcut ‎această mârșăvie, Wormwood. Tu!
‎Ai două opțiuni: ‎recunoști și ești pedepsită
‎sau mă faci mincinoasă și ești pedepsită.
‎Gândește-te bine
‎la ce-ți iese pe gură, Wormwood!
‎Eu n-am fu…
‎Ciocolată.
‎Bruce Bogtrotter.
‎Da, dră Trunchbull?
‎Mulțumesc, Maurice, asta e tot.
‎Personalul e liber. Haideți! Ieșiți! Hai!
‎La o parte!
‎Ți-a plăcut tortul meu,
‎nu-i așa, Bruce?
‎Da, dră Trunchbull, a fost delicios.
‎Foarte ciocolatos.
‎Îmi pare nespus de rău…
‎Nu…
‎Dacă ți-a plăcut tortul, ‎asta contează cel mai mult.
‎Da?
‎Bucătar!
‎Nu mișcați!
‎Ce e, Bogtrotter? Ți-a pierit pofta?
‎Nicio grijă, trebuie doar să mănânci ‎până la ultima fărâmiță.
‎Și, dacă-ți reușește această ispravă ‎incredibilă, îți promit
‎că voi da totul uitării.
‎Până la ultima fărâmiță?
‎- Sunt plin. ‎- Nu, nu ești plin!
‎Îți spun eu când ești plin. ‎Și delincvenții ca tine
‎nu sunt plini ‎până când n-au terminat tortul.
‎- Dar… ‎- Niciun „dar”. Mănâncă!
‎Nu mai pot!
‎Dnă directoare, o să vomite!
‎Să se fi gândit ‎înainte să facă pact cu diavolul
‎și să îmi fure tortul!
‎- Mănâncă! ‎- Nu poate!
‎- Mănâncă! ‎- Sigur nu poate!
‎- Mănâncă! ‎- Ar putea exploda!
‎Mănâncă!
‎O felie ‎Sau chiar două, Bruce
‎Ar fi fost bune ‎Dar chiar și tu, Bruce
‎Să recunoști ‎Între voi doi
‎Nu e diferență de mărime
‎Nu poate, ba poate ‎Sigur nu poate, sigur nu poate!
‎Ești cel mai tare, Bruce! ‎Dacă explodează?
‎Dar e elastic
‎O să vomite, hai, opriți-l!
‎E fantastic, uite cum mănâncă! ‎Nu pot privi!
‎Cred că, de fapt ‎Vom confirma, Bruce
‎Ceea ce toți credeam ‎Îți plac dulciurile, Bruce
‎Sau poate că ești mare ‎Decât Tardisul
‎Ai burta mare pe interior
‎Nu poate! Ba poate!
‎Sigur nu poate!
‎Ești cel mai tare, Bruce! ‎B-R-U-S
‎Bruce!
‎Nu o să se mai ia nimeni de tine ‎Că ai fundulețul mare
‎Va face pace, Bruce
‎Cu fiecare înghițitură ‎O faci să dispere
‎Nu credeam că va fi posibil
‎Dar uite că se adeverește
‎Putem și noi să mâncăm ‎O prăjitură
‎E timpul ‎Să îți pui burtica la muncă
‎Fără nicio scuză, Bruce
‎Desfă-ți cureaua ‎Ca să nu te strângă pantalonii
‎Oh, hai, mănâncă!
‎Nu mai ai mult!
‎Hai, c-are loc!
‎Orice ai face, nu renunța!
‎N-o lăsa să câștige!
‎Hai, Bruce, fii eroul nostru!
‎Umple-te de gloria ciocolatei
‎Bruce!
‎Nu o să se mai ia nimeni de tine ‎Că ai fundulețul mare
‎Va face pace, Bruce
‎Încă o înghițitură ‎Și-i dai o mare lovitură
‎Nu credeam că va fi posibil
‎Dar uite că se adeverește
‎Putem și noi să mâncăm ‎O prăjitură…
‎Hai, Brucie!
‎Scuzați-mă, dră Trunchbull, ‎m-a luat valul!
‎Nu-i nimic, Jenny.
‎Pe toți ne ia valul uneori.
‎Și pe mine.
‎Bine, vino încoa', Bogtrotter!
‎- Ce? ‎- Nu ți-am zis?
‎Era prima pedeapsă. Mai e una. ‎A doua pedeapsă e Dulapul de șoc.
‎Dră Trunchbull, nu! E prea mic.
‎Dar am mâncat tot. Am mâncat! Vă rog!
‎Nu aia! Vă rog!
‎Nu!
‎Ați zis că, dacă mănâncă tot, ‎va fi iertat!
‎A mâncat până la ultima fărâmiță! ‎Am văzut toți!
‎A făcut-o în fața tuturor!
‎Nu puteți schimba regulile așa!
‎Nu! Trișați!
‎Mi-ai zis cumva…
‎„nu”…
‎mie?
‎- Vino, Bogtrotter! ‎- Vă rog!
‎- Vino! ‎- Nu!
‎O să mă ocup mai târziu de Wormwood.
‎Ca de restul larvelor, de altfel.
‎L-am mâncat pe tot.
‎Nu, vă rog, dră Trunchbull!
‎Nu în Dulapul de șoc!
‎Am mâncat tot!
‎Vă rog!
‎Nu în Dulapul de șoc! Vă rog!
‎Vedeți voi, copii, ‎eu voi câștiga întotdeauna.
‎Și voi veți pierde întotdeauna.
‎Pentru că sunteți slabi, micuți, pișpirei…
‎și neînsemnați.
‎Când o să cresc
‎O să fiu înaltă ‎Și-o să ajung la crengile
‎La care trebuie ‎O să mă urc în copacii
‎În care urci ‎Atunci când ești mare
‎Când o să cresc și eu
‎O să fiu deștept și-o să răspund
‎La toate întrebările pe care le pui
‎Și vrei să afli totul atunci când crești
‎Și eu când o să cresc ‎O să mănânc dulciuri zilnic
‎Spre serviciu ‎Și-o să mă culc târziu în fiecare seară
‎Și o să mă trezesc la răsărit
‎Și-o să mă uit la desene ‎Până îmi cad ochii
‎Și n-o să-mi pese ‎Pentru că o să fiu mare
‎Când o să cresc
‎- Când o să cresc ‎- Când o să cresc
‎O să fiu puternic și-o să car
‎Tot ce trebuie să ții după tine
‎Atunci când ai crescut
‎Și când o să cresc
‎- Când o să cresc ‎- Când o să cresc
‎O să mă lupt cu creaturile
‎Cu care trebuie să te lupți ‎Când sunt sub pat
‎În fiecare seară, atunci când cresc
‎Și când o să cresc
‎O să mănânc dulciuri zilnic
‎Și-o să mă joc cu chestii ‎Care mama zice
‎Că nu sunt amuzante
‎Și-o să mă trezesc
‎Atunci când răsare soarele
‎Și o să stau toată ziua întins la soare
‎Și n-o să mă ard ‎Pentru că o să fiu mare
‎Când o să cresc
‎O să mă lupt cu creaturile
‎Cu care trebuie să te lupți ‎Când sunt sub pat
‎În fiecare seară, atunci când o să cresc
‎Când o să cresc
‎Doar pentru că viața ‎Nu ți se pare dreaptă
‎Nu înseamnă că trebuie ‎Să zâmbești și să accepți
‎Dacă accepți tot timpul ‎Tot ce se întâmplă
‎Nu se va schimba nimic
‎Când o să cresc
‎Doar pentru că mă regăsesc ‎În povestea asta
‎Nu înseamnă că totul ‎E scris pentru mine
‎Dacă eu cred ‎Că sfârșitul deja e reparat
‎E ca și când aș spune ‎Cred că e ok
‎Dnă Phelps, unde e secția de răzbunare?
‎N-avem o secție de răzbunare. ‎E vreun bătăuș?
‎Cu bătăușii, cel mai bine e să spui cuiva.
‎Imediat. Ei profită de tăcerea omului.
‎Spune unui profesor. ‎Sau, și mai bine, directoarei.
‎Cred că am urmarea poveștii.
‎Dar vă avertizez:
‎se îngroașă gluma.
‎Încet, acrobata și-a legat eșarfa ‎de un alb strălucitor
‎de mâna soțului ei.
‎Pentru noroc, iubitule.
‎Apoi l-a îmbrățișat cât a putut de strâns.
‎Atât de strâns, încât lui i s-a părut ‎că ar putea să-l lase fără aer.
‎Și s-au pregătit
‎pentru cel mai periculos număr ‎pe care-l făcuseră vreodată.
‎Marele iluzionist trebuia ‎să-și scoată lacătele,
‎să scape din cușcă
‎și să încerce să-și salveze soția ‎în 12 secunde.
‎Altfel, ar fi explodat în mii de bucățele!
‎În clipa când a fost aprins fitilul, ‎acrobata s-a lansat în aer.
‎O secundă, două secunde… ‎Mulțimea își ținea răsuflarea,
‎în timp ce ea se balansa tot mai sus, ‎deasupra rechinilor și a țepușelor!
‎Trei secunde, patru secunde.
‎Sora cea rea privea cu voie bună.
‎Cinci secunde, șase secunde.
‎Iluzionistul nu-și lua ochii de la soție
‎în timp ce se zbătea în lanțuri,
‎știind că cea mai mică ‎și mai mărunțică greșeală
‎ar fi dus la pierderea ei ‎și a copilului lor pe veci.
‎Șapte secunde și, deodată…
‎Ea și-a dat drumul!
‎Iluzionistul și-a întins ‎brațul uriaș și solid
‎ca să-și prindă soția și copilul.
‎- Opt secunde! ‎- Nu pot să mă uit!
‎Nouă secunde! Zece secunde! Și…
‎Și…
‎Și… 11 secunde!
‎A înșfăcat dinamita și a aruncat-o ‎cât a putut de departe!
‎Ura! Deci povestea asta are ‎un final fericit, până la urmă.
‎Nu.
‎Nu, nu are.
‎Nu! A pățit ceva? A supraviețuit?
‎Și-a frânt toate oasele din trup.
‎Mai puțin falangele degetelor mici.
‎A reușit să trăiască ‎până la nașterea copilului.
‎Dar efortul a fost prea mare.
‎Iubește-o pe fata noastră!
‎Iubește-o din tot sufletul!
‎E tot ce ne-am dorit pe lumea asta.
‎Și apoi a murit.
‎După aceea…
‎situația s-a agravat.
‎Poftim? Mai rău de-atât?
‎Mă tem că da.
‎Iluzionistul era așa de bun,
‎încât n-a învinovățit-o nicio clipă ‎pe sora vitregă de cele întâmplate.
‎De fapt, a rugat-o să se mute la el, ‎ca să-l ajute cu fetița.
‎Nu, să n-o roage să se mute la el!
‎Era mereu nemiloasă cu fetița,
‎punând-o să spele și să facă curat ‎toată ziua. Țipa la ea:
‎„Spală podeaua și-o să fiu bună!”
‎După ce fetița spăla pe jos, ‎ea devenea și mai nemiloasă,
‎fiindcă era o trișoare îngrozitoare!
‎Urăsc trișorii!
‎Toate astea, pe furiș. De aceea ‎iluzionistul n-a avut nicio bănuială.
‎Așa că biata fetiță a crescut ‎cu cea mai rea, mai crudă
‎și mai groaznică mătușă ‎care a existat vreodată!
‎Să sunăm la poliție!
‎Dnă Phelps,
‎e doar o poveste.
‎Poftim?
‎Da, desigur.
‎O poveste.
‎Dar pare așa de reală…
‎Ce minte ai, Matilda!
‎Părinții tăi or crede că au câștigat ‎la loterie cu așa un copil.
‎Da, așa e.
‎Spun mereu asta.
‎Practic, îmi spun:
‎„Suntem mândri de tine, Matilda, ‎de parcă am fi câștigat…”
‎Da. Mai bine plec.
‎De parcă am fi câștigat la loterie!
‎Poftim?
‎Eu?
‎Tu? Tu parcă ai fi halit mucii cuiva.
‎Cu tine am câștigat la mucerie, băiete.
‎Sunt fată.
‎Dar cum, Harry?
‎Îl știi pe idiotul musculos?
‎Se pare c-avea amici musculoși cu duiumul.
‎Bani cu găleata.
‎Și toți voiau mașini de lux.
‎Eu aveam doar tărăboanțe ‎cu 160.000 km la bord.
‎Și am făcut ce-ar fi făcut ‎orice om bun de afaceri.
‎Ce?
‎Am cumpărat un burghiu.
‎L-am fixat de vitezometru ‎și am dat kilometrajul înapoi.
‎L-am dat înapoi la toate mașinile alea
‎și le-am vândut idioților musculoși, ‎iar așa am făcut…
‎Bani!
‎Dar i-ai înșelat!
‎Poftim?
‎I-ai înșelat. N-a fost corect ce ai făcut.
‎Ești doar un trișor!
‎Purcelușul!
‎E vina cărților, Harry. ‎A cărților și a poveștilor.
‎Nu mai spune!
‎Cărți, zici?
‎Știi ce o să fac mâine?
‎O să mă duc la biblioteca aia
‎și o să-i spun baborniței ‎să nu te mai lase să intri vreodată!
‎Poftim?
‎Îți bagi mereu nasul ‎unde nu-ți fierbe oala!
‎Scorpie mică și afurisită!
‎În seara aia, ‎fiica iluzionistului a adormit plângând.
‎N-a zis nicio vorbă ‎despre hărțuirea mătușii rele.
‎Ca să nu-l îndurereze ‎mai tare pe tatăl ei.
‎Asta a încurajat-o pe femeie ‎să fie și mai feroce,
‎până într-o zi, când a explodat.
‎Îți bagi nasul unde nu-ți fierbe oala!
‎Scorpie mică și afurisită!
‎Și a aruncat-o într-o pivniță umedă,
‎întunecoasă și prăfuită, ‎a încuiat ușa și a plecat.
‎Dar, în noaptea aia, iluzionistul ‎s-a întors acasă mai devreme.
‎Și, când a auzit lacrimile fiicei sale,
‎a dărâmat ușa.
‎Nu plânge
‎Sunt aici, micuța mea
‎Te rog, nu plânge
‎Usucă-ți ochii
‎Șterge-ți lacrimile, micuțo
‎Iartă-mă
‎N-am vrut să te abandonez
‎Nu plânge, micuțo
‎Nu te mai rănește nimic
‎Nu te mai teme
‎Sunt aici
‎Am fost așa cuprins de propria-mi mâhnire, ‎c-am uitat lucrul cel mai de preț?
‎Te iubesc mult de tot, fiica mea.
‎O să-mi petrec restul vieții ‎reparându-mi greșeala.
‎Nu plânge, tati
‎Sunt bine, tati
‎Te rog, nu plânge
‎Îți șterg eu lacrimile
‎Iartă-mă!
‎Tati, iartă-mă
‎N-am vrut să te abandonez
‎N-am vrut să te supăr
‎- Te rog, tati, nu plânge ‎- Nu plânge, micuțo
‎- O să fiu bine cu tine lângă mine ‎- Nu te va răni nimic
‎- N-am de ce să mă tem ‎- Nu ai de ce să te temi
‎- Ești aici ‎- Sunt aici
‎Dar, când fetița a adormit,
‎iluzionistul a început ‎să se gândească la sora vitregă cea rea
‎și o furie înverșunată ‎i-a cuprins sufletul lui mare!
‎Demonul ăsta, monstrul ăsta!
‎Îi place să terorizeze copiii?
‎Pe măsură ce nedreptatea cruzimii mătușii ‎își făcea loc în mintea lui,
‎rotindu-se și devenind un vârtej de furie,
‎mintea lui n-a mai putut suporta.
‎Și a fost ultima dată ‎când l-a văzut fetița.
‎Fiindcă nu s-a mai întors niciodată acasă.
‎Știi să faci telekipeză?
‎Trebuie să ai mult creier.
‎Îți iese și prin ochi
‎și poți să muți lucruri cu mintea.
‎CÂȘTIGĂTOR ‎1
‎Matilda, asta e pentru tine.
‎Mulțumesc.
‎Matilda, poftim!
‎NU!
‎Nu e o zi splendidă, veche prietenă?
‎- Lavender, ce se întâmplă? ‎- Ești o eroină.
‎Poftim, Matilda!
‎Ou și salată, Stephanie? Pe bune?
‎O eroină?
‎Da, conduci o revoluție.
‎- Ce revoluție? ‎- I-ai zis „nu” lui Trunchbull.
‎Vezi? N-a mai îndrăznit nimeni.
‎Conduci o revoluție.
‎I-ai zis „nu” lui Trunchbull.
‎N-a mai îndrăznit nimeni.
‎Gata de distracție?
‎Da!
‎Distracție?
‎Ai spus „distracție”?
‎Datoria noastră nu e ‎să facem lucruri distractive.
‎Nu suntem aici ‎ca să încurajăm sau să îngrijim.
‎Rolul nostru e acela ‎de a-i strivi până când…
‎încetează cu fâțâiala!
‎Păi, eu… Eu nu prea cred că… ‎Că asta…
‎C-c-chiar, Jenny? ‎C-c-crezi că-i pasă c-c-cuiva?
‎Clasa asta e plină de rebeli,
‎iar aceștia au nevoie ‎de o lecție adevărată.
‎Veniți cu echipamentul, ‎schimbați-vă din mers!
‎Vezi tu, Jenny,
‎ca să educi un copil, întâi trebuie să-l…
‎frângi.
‎Școala a început să miroasă urât
‎Taci, larvă, când vorbesc eu!
‎Miroase a ceva dezgustător
‎Doar nasul experimentat îl știe
‎Dar, oh, ce bine îl cunosc
‎Este mirosul rebeliunii ‎E aroma protestului
‎Și puteți să fiți siguri ‎Că directoarei
‎Nu-i place deloc acest miros
‎Este chiar insultată de el
‎Și ca să oprim mirosul să se întindă
‎O oră de educație fizică nu strică
‎Ba chiar foarte bine mai pică
‎Veniți, viermilor!
‎Mă ocup eu de aici încolo, Jenny!
‎Mirosul rebeliunii ‎Iese prin transpirație
‎Și la educație fizică se transpiră
‎Nu va dura mult ‎Până voi simți
‎Mirosul celor care ajută
‎Înainte ca buruiana să crească mare
‎Trebuie tăiată de la rădăcină
‎Înainte ca viermele să fugă
‎Prinde-l bine de jos
‎Ia-l din mocirlă
‎Miros revoltă ‎Miros intenție
‎Simt miros de protest de copii
‎Miros de sfidare ‎Miros de lovitură
‎Sau poate un strop de anarhie
‎După ce demonii vor face mișcare
‎Nimic nu-i va mai ține pe picioare
‎Disciplina dusă la maxim
‎O să-i oprească din orice altceva
‎AGATHA 0 ‎LARVE 0
‎Disciplină ‎Pentru copiii care nu ascultă
‎Pentru cei ce se foiesc ‎Și șușotesc în clasă
‎Șoaptele mă enervează ‎Șușotelile mă enervează
‎Totul se poate rezolva ‎Cu disciplină
‎Trebuie să insistăm ‎Să fim disciplinați
‎Să nu-i lăsăm pe ei ‎Să creadă că sunt șefii
‎Chiar dacă îți e milă ‎Și crezi că sunt micuți
‎Te-asigur ‎Că nu-s drăguți!
‎Foială, mârâială ‎Comentarii, întrebări
‎„Vreau un șervețel” ‎Toate le putem opri
‎Nu e un mister cum se rezolvă ‎Problemele într-o clasă
‎E disciplină, disciplină
‎Miros revoltă ‎Miros intenție
‎Simt miros de protest de copii
‎Miros de sfidare ‎Miros de lovitură
‎Sau poate un strop de anarhie
‎Ce campioană!
‎Agatha Trunchbull a reușit iar!
‎Ce sportivă, ce câștigătoare!
‎Imaginați-vă o lume fără copii
‎Închideți ochii și visați
‎Imaginați-vă, hai, încercați ‎Liniștea și pacea
‎Unui râu de munte
‎Imaginați-vă o pădure și-o cabană
‎Și înăuntru vom găsi
‎Un papagal pe nume Zeek ‎E un ciudat
‎Care face pălării din hârtie ‎Cu mintea lui
‎Și-apoi zice ‎Să nu îți fure caii
‎Să nu îi lași să ți-i ia
‎Dacă găsești o salvare ‎Ei te vor aștepta
‎Nechezând ‎Nechezând
‎Nechezând…
‎E nebună!
‎Aha!
‎Poftim, exact cum am zis
‎Larva își arată capul
‎Ai văzut vreodată ceva mai revoltător
‎Ai mirosit ceva mai înfiorător
‎Ca mirosul rebeliunii?
‎Mirosul revoltei
‎Și-al insubordonării
‎E și-al rezistenței
‎Și un pic de ură
‎AGATHA 1000 ‎LARVE 0000
‎Eu nu mă opresc până nu vă strivesc
‎Rebeliunea o snopesc
‎Pentru că numai disciplina ‎va da rezultate
‎Și mirosul va dispărea
‎De tot!
‎Hai să te scot de acolo!
‎Asta nu e educație!
‎E cruzime!
‎Cruzime? Da, bineînțeles.
‎Hai, băiete!
‎Tu ai zis că va fi distracție.
‎Dar asta nu e distracție!
‎Dră Honey, ești patetică!
‎Ești… slabă.
‎Ești… șubredă.
‎De fapt, ești…
‎o mică și smiorcăită…
‎salamandră.
‎Tu!
‎Nu! Ce? Eu?
‎Nu! N-am fost eu! Nu!
‎Nu-i rupeți urechile!
‎Am descoperit, dră Honey,
‎după ani de experimentări,
‎că urechile băiețeilor nu se rup!
‎Se întind.
‎Vă rog!
‎Lăsați-l în pace!
‎Bătăușă proastă și oribilă!
‎Cum îndrăznești?
‎N-ai ce căuta în școala asta!
‎Ești malefică.
‎O să te zdrobesc. O să te ciomăgesc.
‎O să te disec, fătucă!
‎V-ați întrebat vreodată
‎Despre cum ‎Când eu spun „roșu”
‎Nu se știe de fapt dacă „roșu” ‎Înseamnă la voi
‎Ce înseamnă la mine ‎Pentru toți „roșu” înseamnă la fel?
‎Și cum, în cazul în care călătorim ‎Cu aproape viteza luminii
‎Și ținem în mână o lumină ‎Acea lumină
‎Se îndepărtează de noi ‎Tot cu viteza luminii
‎Lucru care pare corect ‎Dar ce vreau eu să spun
‎Nu știu sigur ‎Dar mă întreb dacă nu sunt
‎Un pic mai diferită ‎Decât prietenii mei
‎Răspunsurile care-mi vin ‎Repede în minte
‎Poveștile care sunt deja scrise ‎La mine-n cap
‎Când toată lumea țipă ‎Pentru că așa le place
‎Zgomotul din capul meu ‎E mult prea puternic
‎Aș vrea să înceteze ‎Și mama, și tata
‎Și televizorul, și poveștile ‎Să tacă odată
‎Regret că nu pot ‎Să explic cum trebuie
‎Dar zgomotul devine furie ‎Furia devine lumină
‎Focul din mine se stinge ușor
‎Dar astăzi e diferit ‎Furia și țipetele
‎Inima bate tare
‎Ochii îmi ard
‎Și brusc totul devine…
‎Liniște
‎Dar nu chiar de tot
‎Liniștea cea calmă
‎Ca atunci când dai ‎Pagina într-o carte
‎Sau te oprești în mijlocul pădurii
‎Liniște
‎Liniște, dar nu chiar de tot
‎Liniștea care îți place
‎Ca atunci când stai ‎Cu capul în jos pe pat
‎Ca atunci când îți auzi inima
‎Deși văd oameni lângă mine
‎- N-auzi, scârboșenie mică… ‎- Și gurile lor se mișcă
‎- Proasto! Fir-ai tu… ‎- Cuvintele se formează
‎Dar nu ajung la mine!
‎Este liniște
‎Și îmi e cald
‎Parcă plutesc…
‎…viermuș scârbos!
‎În mijlocul furtunii
‎Revolta ta ia sfârșit!
‎Ai trecut de porțile iadului.
‎Ai auzit? Te sfâșii în bucăți.
‎…creatură oribilă, scârboasă, ‎dezgustătoare, grețoasă…
‎Cine a fost?
‎Sunteți teafără, dră Trunchbull?
‎Vai, salamandra!
‎E în nădragii mei!
‎Am o salamandră în nădragi!
‎Bine. A fost ciudat.
‎Toată lumea înapoi în clasă!
‎Și, vă rog, ‎fiți cuminți până la sfârșitul zilei!
‎Matilda.
‎Trebuie să vă arăt ceva.
‎Uitați, dră Honey!
‎Dacă dra Trunchbull vede….
‎Uitați-vă puțin! Vă rog.
‎- Să intrăm înainte… ‎- Stați!
‎L-am mutat cu ochii.
‎Sunt ciudată?
‎Ce zici de o ceașcă de ceai?
‎Nu, nu pe acolo! Pe aici.
‎Ce credeți că e? Chestia cu ochii.
‎Păi, tu ce ai simțit?
‎Am simțit un clocot.
‎Clocot.
‎Nu un clocot rău, ci unul bun.
‎Clocot bun.
‎Bine, să vedem!
‎Nu sunt expertă, și nu cred ‎că există experți în clocote,
‎dar cred că are legătură ‎cu mintea ta incredibilă.
‎Adică nu e loc în capul meu ‎pentru atâta creier?
‎Și acum îmi iese prin ochi?
‎Da. Exact asta vreau să spun.
‎Am ajuns.
‎Unde suntem?
‎Profesorii sunt plătiți prost.
‎Păi, da, așa e.
‎Și eu sunt mai săracă decât alții.
‎Vezi tu, tatăl meu a murit când eram mică.
‎Se numea Magnus. Era un om foarte bun.
‎Dar… când s-a dus,
‎mătușa mea mi-a devenit tutore.
‎Și era cruntă și rea ‎cum nici nu-ți închipui.
‎Apoi, când m-am făcut profesoară, ‎mi-a adus nota de plată.
‎Notase totul.
‎Toate pliculețele de ceai, ‎facturile la gaze, cutiile de fasole.
‎M-a pus să semnez un contract ‎că achit totul, până la ultimul sfanț.
‎Serios?
‎A întocmit și un document ‎cum că tata i-ar fi lăsat ei casa.
‎Și Magnus chiar a făcut-o,
‎i-a dat ei casa?
‎Mi s-a părut întotdeauna ‎destul de… îndoielnic.
‎Ea a zis că moartea lui ‎a fost un accident, dar…
‎Credeți că i-a venit de hac!
‎Ei bine, nu sunt sigură.
‎Tot ce știu e că, după atâția ani în care ‎m-a terorizat femeia aia, am devenit…
‎patetică.
‎Într-o bună zi, ‎am descoperit magazia asta veche.
‎Mi-a plăcut mult.
‎L-am rugat pe proprietarul ei ‎să mă lase să mă mut în ea.
‎A crezut că sunt nebună, dar…
‎a acceptat și…
‎De-aia locuiți aici.
‎Acoperișul ține ploaia la distanță
‎Ușa ține frigul afară
‎Și pe podeaua asta ‎Pot să stau demnă
‎Pe scaun stau și scriu lecțiile
‎Pe pernă îmi visez visele
‎Și masa asta, precum vezi
‎E perfectă pentru ceai
‎Nu este mult, dar suficient pentru mine
‎Nu este mult, dar suficient
‎Dră Honey, are casa tatălui dv.
‎Are tot ce vă aparține.
‎Pe pereți atârn desenele voastre
‎Pe fereastră ‎Văd anotimpurile
‎Veioza mă ajută să citesc
‎Și să fiu liberă
‎Și, când e frig afară, nu mi-e teamă
‎Nici când iarna aduce zăpezi
‎Pentru că focul mă încălzește
‎Și aici e locul meu perfect
‎Nu este mult, dar e suficient pentru mine
‎Este casa mea
‎Nu este mult ‎Dar e suficient pentru mine
‎Este casa mea
‎Nu este mult ‎Dar e suficient pentru mine
‎- Nu plânge ‎- Și când e frig și-ntuneric
‎- Nu plânge, sunt aici, micuța mea ‎- Nu mi-e frică
‎Chiar și când e furtună
‎- Te rog, nu plânge ‎- Sunt încălzită
‎- Hai să îți șterg lacrimile ‎- De un foc minunat
‎- Iartă-mă, nu am vrut ‎- Chiar și când totul e înghețat
‎- Să te părăsesc ‎- Nu mă deranjează
‎- Știu că te-am rănit ‎- Știu că tot ce am nevoie
‎E chiar aici
‎Nu este mult ‎Dar e suficient pentru mine
‎Nu este mult, dar e suficient
‎Pentru mine
‎De unde aveți eșarfa?
‎A fost a tatălui meu.
‎I-a dat-o mama înainte să moară.
‎- Era… ‎- O acrobată.
‎Da, așa e.
‎De unde…
‎- Și tata era un ilu… ‎- Un iluzionist.
‎Matilda, de unde știi asta?
‎Deci erau părinții dumneavoastră!
‎Poftim? Cine?
‎Cei din povestea mea. ‎Credeam c-am născocit-o, dar e reală!
‎E viața dumneavoastră!
‎Dră Honey, cine e mătușa dv.?
‎De fapt, Matilda, e… mătușa mea vitregă.
‎Dra Trunchbull!
‎Un contract e un contract, e un contract!
‎Matilda!
‎Ascultă-mă!
‎Trebuie să uiți toate astea! ‎Trebuie să ai mare grijă!
‎Dra Trunchbull a fost umilită ‎și e în stare de lucruri groaznice.
‎Nu mi-e frică de ea.
‎Ar trebui să-ți fie. E periculoasă.
‎Și eu sunt.
‎„Bogat”, zise el.
‎„Cât ursul de mare”, cică.
‎- „Sunt un geniu.” ‎- Ce s-a întâmplat?
‎Fă valiza, plecăm în Spania!
‎În Spania? De ce?
‎Îi mai știi ‎pe musculoșii ăia mari și proști
‎cărora prostul le-a vândut tărăboanțe?
‎Hai, iubito…
‎Se pare că erau mafioți afurisiți!
‎Și nici măcar așa de proști!
‎Și mi-au dat 24 de ore ‎ca să le înapoiez banii.
‎Numai că cineva i-a cheltuit.
‎Fac rost de pașapoarte mâine. ‎Te iau de la școală.
‎Cum rămâne cu dra Phelps, ‎Lavender, Nigel, Amanda?
‎- Și dra Honey? ‎- Dă-i încolo!
‎De poimâine, nu-i mai vezi!
‎MATILDA - SUNT LA TÂRGUL DE CARTE ‎CE SE MAI ÎNTÂMPLĂ?
‎ÎMI PARE RĂU, DNĂ PHELPS
‎POATE CĂ NU TOATE POVEȘTILE ‎AU FINAL FERICIT
‎Ieri a avut loc ‎un act de vandalism în pădure.
‎Acum ați văzut consecințele.
‎Îmi stricați jucăriile, vi le stric și eu.
‎Clasa drei Honey, în cantină, acum!
‎Hai, copii! Nu-i nimic.
‎Copii…
‎Cum pot fi directoarea voastră
‎dacă nu pot să bag spaima în voi?
‎Dacă cei mici nu se scapă puțin pe ei
‎când intru în clasă, atunci…
‎nu sunt o bună educatoare.
‎Așadar…
‎Azi o să dăm un test de ortografie.
‎Și cine dă un singur răspuns greșit…
‎merge în Dulapul de șoc.
‎Nu puteți face asta!
‎Serios? De ce?
‎Din cauza acelui mic…
‎incident de ieri?
‎Uitați un Dulap de șoc surpriză!
‎Tu!
‎Cum se scrie, ia să vedem…
‎„salamandră”?
‎S-A-L-A-M-A-N-D-R-Ă.
‎Cum?
‎De unde știi?
‎Ne-a învățat dra Honey. Predă foarte bine.
‎Baliverne!
‎Dra Honey e prea indulgentă și molâie,
‎ca să fie bună la ceva!
‎Tu!
‎Zi cum se scrie cuvântul ‎care vă reprezintă pe toți.
‎Cum se scrie „revoltător”?
‎Revoltător: R-E-V-O-L-T-Ă…
‎T-O-R. Revoltător.
‎Trișezi, codițe împletite!
‎Nici vorbă să trișeze! Zice cum se scrie!
‎I-am învățat cu răbdare și respect.
‎Cum îndrăznești ‎să pronunți cuvintele alea?
‎Tu! Nas mucos…
‎Spune pe litere…
‎„amchellakamanialseptricolistimosis”.
‎Nu există cuvântul ăsta.
‎Zi, sau în Dulap cu tine!
‎Te previn, are și litere mute.
‎A…
‎M…
‎C…
‎H…
‎E…
‎L…
‎A…
‎Vai de mine…
‎K…
‎Îmi pare foarte rău, era și un V mut.
‎Mergi în Dulapul de șoc!
‎Pisică!
‎P-I-S-I-G-Ă. Pisică.
‎Am greșit! Trebuie să mă trimiteți ‎și pe mine în Dulapul de șoc.
‎- Poftim? ‎- C-Â-N-E. Câine.
‎Și pe mine.
‎Masă. M-A-Ș-Ă.
‎Și pe mine.
‎Nu ne puteți băga pe toți! Banană!
‎B-A-L-A-M-Ă.
‎Încetați!
‎Mi-am făcut de lucru!
‎Un Dulap pentru fiecare!
‎Jos!
‎Și acum, că s-a încheiat testul,
‎pot să vă spun
‎că absolut toți l-ați picat.
‎Vedeți voi, există câștigători și învinși
‎pe această lume, copii.
‎Și eu sunt o…
‎Creta!
‎Uitați creta!
‎„Agatha…
‎Sunt Magnus.
‎Dă-i lui Jenny a mea…
‎casa înapoi.”
‎Cine o face? Cine? Spuneți imediat!
‎Nimeni. E o fantomă.
‎„Apoi, pleacă!”
‎Nu!
‎„Altfel…
‎o să-ți fac…
‎ce mi-ai făcut…
‎tu!”
‎Mă luați de proastă?
‎E un truc de doi bani, ‎cum făcea și Magnus!
‎Nu-mi puteți face rău!
‎Eu vă fac rău vouă!
‎Nu!
‎Nu.
‎Nu poate fi Magnus. Nu se poate!
‎Uitați! Matilda.
‎Vedeți? Nu plec nicăieri!
‎Nu! Încetează!
‎Ce-mi faci la păr?
‎Codițe împletite! Nu!
‎Nu!
‎Urăsc codițele împletite!
‎Încetează! Îți ordon!
‎Lasă-mă jos!
‎S-a terminat.
‎Asta e școala mea acum.
‎Fugi!
‎Nu o să mai poată să-mi mai facă ceva
‎Nu o să mai poată să-mi ia libertatea
‎Nu vom uita ziua în care am luptat
‎Pentru dreptul de-a fi un pic obraznici!
‎Nu vom mai auzi ușa Dulapului
‎Nu o să mai fiu agresat
‎Nu o să mai am dubii ‎Când mama zice că sunt un miracol
‎Da!
‎Nu vom mai trăi după gratii
‎Nu vom mai suporta nimic ‎Pentru că suntem
‎Copiii care s-au revoltat ‎În vremuri revoltătoare
‎Cântăm cântece de revoltă ‎Cu rime de revoltă
‎Suntem copiii care s-au revoltat ‎Până trece revolta
‎Și Trunchbull va pleca de-aici ‎Că noi ne revoltăm!
‎Copiii care s-au revoltat ‎În vremuri de revoltă
‎Cântăm cântece de revoltă ‎Cu rime de revoltă
‎Suntem copiii care s-au revoltat ‎Până trece revolta
‎Și Trunchbull va pleca de-aici ‎Noi ne revoltăm!
‎Vom deveni un grup ce țipă
‎Ia-ți crosa de hochei ‎Și spune că e sabie
‎Nu vom mai fi ignorați
‎Vom afla unde se ține creta
‎Și vom face desene urâte pe tablă
‎Nu insultăm
‎Ne revoltăm!
‎Putem să trăim cum ne place
‎Dacă cei mai mulți greșim ‎Atunci e bine!
‎Toată lumea! Haideți!
‎Suntem și un pic obraznici!
‎Zici să nu mai depășim linia
‎Dar dacă suntem toți obraznici
‎Trunchbull nu are ce să ne facă!
‎Nu ne mai poate agresa
‎Credeai că suntem slabi ‎Nu suntem
‎Credeai că ne învingi ‎Dar te-am învins!
‎Pentru că ai exagerat
‎Nu mai poți face nimic, noi suntem
‎- R-E-V-O-L-T-Ă ‎- Vremuri de revoltă!
‎- C-Â-N-T-Ă-M ‎- Cântec!
‎- F-O-L-O-S-I-N-D ‎- Rime!
‎Ne R-E-V-O-L-T-Ă-M
‎Acum e prea T-Â-R-Z-I-U, ne revoltăm!
‎Suntem copiii care s-au revoltat ‎În vremuri de revoltă
‎Cântăm cântece de revoltă ‎Cu rime de revoltă
‎Vom fi cei ce se revoltă ‎Până revolta se termină
‎Acum e prea târziu
‎Pentru tine
‎Suntem copiii care s-au revoltat ‎În vremuri de revoltă
‎Cântăm cântece de revoltă ‎Cu rime de revoltă
‎Vom fi cei ce se revoltă ‎Până revolta se termină
‎Acum e prea târziu ‎Ne revoltăm!
‎Haide!
‎Hai, băiete, că întârziem!
‎E… Scuzați-mă, unde plecați?
‎În Spania. Ne mutăm acolo.
‎Decolăm în 40 de minute.
‎Hei! Ia-ți rămas-bun odată!
‎Nu, Matilda! Nu poți pleca.
‎- Nu! ‎- Nu ne lăsa!
‎- Te rugăm. ‎- Nu pleca!
‎Nu depinde de mine.
‎REVOLUȚIE
‎Mulțumesc.
‎Haide!
‎Fuguța, fir-ar să fie!
‎Hai, urcă!
‎Unde să urc?
‎Poate să urce în spate, ‎cu deștele alea ale ei.
‎Nu poți să-l bagi pe ăsta în spate!
‎Lăsați-o aici cu mine!
‎Dle Wormwood, mi-ar face mare plăcere ‎s-o iau la mine.
‎Poftim?
‎Dacă ar vrea să rămână, bineînțeles.
‎Aș avea grijă de ea cu mare drag, ‎cu respect și grijă…
‎Și aș plăti eu totul.
‎Ți-ar plăcea, Matilda?
‎- O clipă! ‎- Harry!
‎Vreți să ne lăsăm fiica cu dumneavoastră?
‎Cum mi-ai zis?
‎O să pierdem avionul!
‎Ai zis cumva… „fiica”?
‎Dacă e și ea de acord.
‎Ei bine? Ești de acord?
‎Vrei să… rămâi aici, cu dra Honey?
‎Da.
‎Da… Da, vreau.
‎Și chiar vreți să aveți grijă de ea?
‎Da, vreau.
‎Nu prea avem loc.
‎Da.
‎Da, în regulă.
‎Da.
‎Mulțumesc.
‎Harry!
‎Te rog!
‎A reușit.
‎Minunat, bine.
‎- Hip, hip! ‎- Ura!
‎Eram sigură
‎Că n-o să pot scăpa de povestea
‎Pe care mi-o scrisesem
‎Nu găseam nicio cale de scăpare
‎Nu vedeam dincolo de norii ‎Care se învolburau în jurul meu
‎Dar, într-o zi, am deschis ochii
‎M-am uitat în sus și am văzut că cerul
‎Devenise de-un albastru orbitor
‎Și alături de mine erai tu
‎Luând poziție în liniște
‎Și ținându-mă de mână
‎Credeam…
‎- Credeam… ‎- Că n-o să pot niciodată să mă bazez
‎- N-o să găsesc niciodată pe altcineva ‎- Pe altcineva
‎Și eram sigură
‎- Și eram sigură ‎- Că va trebui să învăț să supraviețuiesc
‎- Voi fi mereu singură ‎- Singură
‎- Dar, într-o zi, am deschis ochii ‎- Dar, într-o zi, am deschis ochii
‎M-am uitat în sus și am văzut că cerul
‎- Devenise de-un albastru orbitor ‎- De-un albastru orbitor
‎Și alături de mine erai tu
‎Luând poziție în liniște
‎Și ținându-mă de mână
‎Mă țineai de mână
‎- Erai alături de mine ‎- Atenție! Mai la stânga!
‎ȘCOALA PRIETENOASĂ
‎- Perfect! ‎- Luând poziție în liniște
‎Schimbând finalul poveștii mele
‎Erai alături de mine ‎Când mă luptam cu temerile
‎Am căzut și m-ai ajutat să mă ridic
‎DIRECTOARE
‎- Și după ce-a trecut furtuna ‎- Mi-ai fost alături
‎Încă mă țineai de mână
‎- Ai dărâmat ușile pentru mine ‎- Ai dărâmat ușile
‎- M-ai ajutat să înțeleg ‎- M-ai ajutat să înțeleg
‎Că mai era o versiune a mea
‎Încă mă țineai de mână
‎- Erai alături de mine ‎- Doar îmi doresc
‎Luând poziție în liniște
‎Schimbând finalul poveștii mele
‎Încă mă țineai de mână
‎Erai alături de mine
‎Luând poziție în liniște
‎Schimbând finalul poveștii mele
‎Încă mă țineai
‎De mână
‎ROALD DAHL – MATILDA: MUSICALUL