Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
МІЛАН 1945 РОКУ
ОСТАННІ ДНІ ВІЙНИ
ЦЕ РЕАЛЬНА ІСТОРІЯ.
І МАЙЖЕ ПРАВДИВА.
Ану геть!
Геть! Ну ж бо!
Секунду. Це ж наші речі!
-Мамо! -Чекайте!
ДУЧЕ
ШЕПІТ ПАМ'ЯТІ
ДУЧЕ
За тобою не було хвоста?
Я ж професіонал.
Якщо ти професіонал, наступного разу призначай зустріч сам.
-Я тобі не секретарка. -Партизани?
Сьогодні все в силі.
Що за вираз обличчя? Га?
Це небезпечно.
Ти надто ризикуєш. Заради чого?
Заради чого?
Заради тебе.
Заради нас.
Скоро буде вдосталь грошей, щоб ми виїхали.
Подалі від Борсаліно та його боса.
Слава Дуче!
Ти мені віриш?
Воїни…
Вірю.
на суші…
на морі…
Мені час.
Уже пізно.
Послухайте.
-Я заїду в «Кабірію» пізніше. -Ні.
Борсаліно тебе повісить.
Казав же — я професіонал.
Є лиш один наказ.
Перемагати!
-Дуче! -Дуче!
Задоволений?
-Решта? -Ходімо.
-Чому тебе кличуть Ізола? -Бо я працюю один.
Ти з тих, хто керує нелегальним ринком.
Я єдиний.
Це диво, що фашисти досі не прикрили твою лавку.
Я злодій, а не шпигун.
Бо шпигуни мало заробляють.
Нам би не завадила така людина.
-Невже? -А тобі не завадили б друзі.
Сто кілограмів тротилу.
П'ять стенів, 4 беретти й маузери, 2 пістолети.
І дві коробки боєприпасів.
Я офіційно конфіскую цю зброю
на користь опору й італійського народу.
Нічого особистого.
Ми творимо історію.
А історія найрозумніша.
І за тебе.
Як скажеш.
Що це ти твориш?
Ти ж працюєш один.
Та друзі не завадять. Ти сам так сказав.
Як по нотах.
-Не перерахуєш? -Я тобі довіряю.
Хтось їде.
Фашисти! Тікаймо!
Уперед!
Ні!
-Вони їдуть! Нумо! -Обережно!
Чорт!
Вогонь!
Смерть фашистам!
Ні!
Газуй!
-Чорт, гроші! -А схоже, що це на часі?
Не висовуйся! Лежи!
Лежи!
ТЕАТР «КАБІРІЯ»
-Бувай. -«Вибач, Марчелло».
«Я втратив гроші. А ти мене врятував».
Гей! Тільки не починай.
-Ізоло! -Що?
Я не хочу в зашморг за твій перепихон.
Нічого не обіцяю.
Івонн?
Не клич мене Івонн.
Хоч ти.
Як усе пройшло?
Добре.
Поцілуєш мене?
П'єтро.
-Ні, П'єтро. -Послухай.
П'єтро.
Розстібни.
Послухай.
Тихо.
-Синьйоро Івонн? -Господи!
Синьйоро Івонн?
Секунду.
Я перевдягалася.
Покваптеся!
Борсаліно вже чекає на вас.
А ти знав, професоре,
що розжарена голка в печінці викликає нестерпний біль, але не смерть?
Принаймні не відразу.
Жар миттєво припікає рану,
а тому немає внутрішньої чи зовнішньої кровотечі.
Дехто витримував три дні та навіть при цьому не зомлівав.
Мінімальні знання анатомії
трохи практики — і ви легко знайдете потрібні місця.
Хто тобі допомагав друкувати радянські брошури?
Секретарю Борсаліно, вона тут.
Тоді продовжимо завтра.
ПРІЗВИЩЕ: СКАРАНТІНО ІМ'Я: ЕДОАРДО
Як справи?
Майже готово.
Є нові американські комікси?
-Лише це. -«Кур'єр для дітей».
А що? Хіба ти не малий?
Жах. Він ще й скаржиться.
Що це з ним?
Певно, Івонн його виштовхала.
Алло?
Ахілле.
Я не можу без тебе заснути.
У мене справи в префектурі. Прийми снодійне та йди спати.
До завтра.
Ти досі ще зі своєю хвойдою?
Добраніч, Норо.
КІНЕЦЬ
НОРА КАВАЛЬЕРІ
Добраніч.
Чекай.
Може, ти в цьому розберешся.
Ще одне постачання зброї?
Це не схоже на інші повідомлення. Воно зашифроване.
Глянь.
Добраніч, Марчелло.
Добраніч.
Слухай, П'єтро. У нас і ліри немає на їжу.
Дякую, що нагадав, Марчелло.
Поклич Амедео.
Амедео.
Амедео!
-Можна снідати. -Іду.
Що ти робиш?
Марчелло попросив мене дещо зробити.
А гарно!
У вас ще нічого не було?
Вибач за вчорашній вечір. Я поводився як козел.
Я вже звик.
Ми ж не просто команда, ти знаєш?
Ми родина.
Я, ти, Марчелло.
Еге ж?
Ходімо.
Ізоло?
Дякую.
«Кур'єр для дітей».
«Кур'єр для дітей»!
«КДД». «Кур'єр для дітей».
«С6». Сторінка шоста!
Сорок дев'ять.
Три, чотири, п'ять…
«Несіть незабаром».
Двадцять сім.
«Золото»?
Золото. Повірити не можу.
Я це зробив!
І що?
Марчелло
учора вночі перехопив зашифроване повідомлення з префектури.
І що?
У них є план втечі.
-Вони хочуть втекти. -Хто?
Муссоліні.
Муссоліні та всі лідери республіки.
З накраденим за 20 років в італійців золотом.
Уявляєш?
Зі скарбом Італії.
Поки воно в Чорній Зоні.
-Вони вивезуть усе до Швейцарії. -Ти здурів. Що ти мелеш?
До Чорної Зони не втрапиш.
-Ми знайдемо спосіб. -Вас розстріляють.
Без відома Борсаліно і листя не впаде.
-Тому ти в ділі. -Ні!
Якщо ти забув, ще йде війна.
Авжеж. Хто піде на це божевілля під час війни?
-Ти. -Ми.
Це наш шанс, Івонн.
На який ми довго чекали.
Як ти не розумієш?
Вибач, дурбеля.
Це практично…
Неможливо.
Що ти взагалі надумав?
Чорна Зона — найбільш захищене місце в Італії.
Там перебуває все військове командування. Це мишоловка.
Сотні фашистів, готових стріляти.
Повсюди озброєна охорона.
Кулеметні башти. Клас!
Он склад, де зберігають трофеї.
Дайте глянути.
-А це що? -Га?
Он там.
Вежа із сиреною.
Саме звідси сповіщають місто про бомбардування.
Ні.
Кажу тобі, Ізоло. Це неможливо.
-Не ний. -Я гляну?
Це не складно. Лиш треба обмізкувати.
От і обмізкуй!
Якщо нас пропустять і ми туди потрапимо,
що ми скажемо?
«Ми за золотом»?
Нам просто потрібен план. І більше людей.
Скільки в нас часу?
-Сім днів. -Сім днів?
Пішов ти.
Дякую за видовище. Ходімо?
Я застарий для цього лайна.
Ізоло!
Нам треба йти!
-Гвинтівка. Ізоло, ходімо! -Мерщій, Ізоло!
Я придумав, як це зробити!
Усе одно божевілля.
Це план.
Це може спрацювати.
І спрацює.
Треба троє людей.
Троє спеціалістів.
Так. Водій, експерт із вибухівки та хтось неважкий.
Я маю експерта з вибухівки.
-Я його знаю? -Ми давно не бачилися.
Йому можна довіряти?
Він найкращий.
Добре. Лишилося ще двоє. Є варіанти?
А це мають бути лиш чоловіки?
Маєш когось на оці?
Знову вона?
Повернися! Хапайте її!
Стояти!
Стояти! Руки вгору!
Приділиш мені хвилинку?
А водій?
-Фаббрі міг би. -Фаббрі?
-Не Фаббрі. -Так, Фаббрі.
-Ти знаєш чому. -Джованні Фаббрі?
Чемпіон «Мілле Мілья»? Герой Нюрбургрингу?
Цей Фаббрі?
Знаєш ще якихось, Амедео?
А хіба він не помер?
Він переховується.
Фаббрі не можна довіряти.
Можна. Він увірував і став надійним.
Він змінився.
Приніс чим закинутись?
А ти вгадай.
Типу я погодився.
Слухай, Джованні, ти ухилянт,
що ховається в монастирі дядька.
Я національний герой Нюрбургрингу, між іншим.
Але якщо тебе знайдуть, то застрелять.
Гаразд. Що будемо красти?
Ми грабуємо дуче.
Тут працював фашистський адвокат. Це був його кабінет.
Слід вакцинуватися від правця?
Фаббрі, облиш. Ти не мусиш переїжджати.
Це запасний сховок.
А прибиральницю звільнили?
Де твій експерт із вибухівки?
У нас проблема.
Виродки.
Холера!
Мене не страшить невідомість,
доки я лишаюся вірним собі!
Ще не пізно, сину. Покайся.
-Хто ти? -Друг Марчелло Даволі.
Пірати!
Злочинці! Боягузи!
Хай живе анархія!
Засуджений відмовився від таїнств.
Прощавай, Луґано Белло
Мила побожна земле
Вогонь! Вогонь, Христа ради!
Анархісти йдуть
Але ти мовиш за нас
І підло брешеш…
Хочеш?
Ні.
Гляньте, хто йде.
-П'єтро. -Він надає перевагу Ізолі.
«Ізола». Це псевдонім?
-А ти Молотов? -Так.
Це псевдонім?
Позивний. Це дещо інше.
Невже?
Коли ми бачилися, ти був такий заввишки.
Ти знав мого тата.
Мікеле? Жартуєш? Ми троє були як брати.
То ти теж був у Ф'юме?
Ми були готові померти. Ми всі в щось вірили.
Я, твій батько та навіть він.
Так. Я мало не втратив ногу.
І втратив друга.
Щоб вижити, ліпше бути злодієм, ніж героєм.
Почнімо.
Ось план.
У кожного буде роль, тож слухайте та не бісіть мене.
У нас менше ніж п'ять днів.
Щоб потрапити в Чорну Зону,
треба дозволи, завірені республікою.
Есса дістане один, а Амедео зробить підробки.
А печатка республіки? У мене немає такої форми.
Оригінал є лише в…
Очевидно, у мене є людина, яка її вкраде.
-Вона погодилася? -Івонн вірить мені.
Візьмемо військове авто.
Яким фашисти перевозять солдатів або полонених.
Фаббрі вестиме.
Ми з Молотовим будемо в службових мундирах.
А всі інші лежатимуть під лавкою.
Що ми зробимо з охороною, коли опинимося всередині?
Заманимо їх у бункер і замкнемо.
І як ми це зробимо?
За допомогою магії?
Майже.
Зімітуємо авіаналіт американців.
Ці шматки лайна забарикадуються в бункері, як личинки.
А для цього нам треба ти.
Ти заберешся туди.
У вежу із сиреною,
центр керування всіма сиренами міста.
І це все?
Хто гарантуватиме, що охорона сховається?
Ми додамо їм трохи стимулу.
Молотов і Амедео.
Вони розмістять вибухівку по всьому периметру зони.
Після вибуху буде пекло.
Буде час, щоб винести золото.
І війну виграно.
Стривай-но.
Дай газету, будь ласка.
Невже ця потвора — то я?
Не присікуйся.
Забув, що я виграв медаль у Монте-Карло?
-Що я герой… -Нюрбургрингу. Ми в курсі.
А нагородив мене сам дуче, між іншим.
Хоч що кажіть про Беніто, та він розуміється на машинах.
-У такому разі… -Годі!
Те, що ви там чуєте, це не війна.
Це історія.
Історія завжди обламує нас. А знаєте чому?
Бо коли люди дивляться на нас, то бачать шантрапу. Ось так.
Нікчем.
Дякую, босе.
Але не я, Фаббрі.
Я бачу професіоналів.
Віртуозів.
Ось ваш шанс довести це.
І з відсотками повернути все, що вони в нас вкрали.
Дехто сказав, що неможливо перехитрити історію.
Може, він мав рацію.
А, може, ні.
Але не спробуємо — не дізнаємося.
До біса історію.
Усе це чудово, але з чого мені готувати вибухівку?
Для твого плану треба щонайменше 100 кілограмів тротилу.
У фашистів украсти не вийде. А американцям начхати.
Заберемо останню партію, продану Ахаву.
Вантаж на віллі в Бріанці.
Власник — друг руху опору.
Чудово.
А хто власник вілли?
Сербеллоні.
Що за Сербеллоні?
Мій режисер.
Маркіз Сербеллоні.
У нього завтра вечірка на віллі в Бріанці.
А мені нічого вдягти.
Секретарю?
Іду.
Ходімо.
Леонідо!
Івонн?
Агов.
Ти в порядку?
Так.
Що таке?
Нічого.
Забагато випила.
Забагато випила?
Нащо прийшов?
Потрібна послуга.
Треба печатка з префектури республіки.
-Печатка? -Печатка.
-Ти впізнаєш її, бо на ній… -Я знаю, як виглядає печатка Чорної Зони.
-Прошу, Івонн. -Ти й гадки не маєш.
Префектура — це бійня. Там усюди охорона.
Туди щодня привозять нових в'язнів.
Борсаліно — монстр. Ти не знаєш, на що він здатен.
Він тебе не запідозрить.
Будь ласка, Івонн.
Ти мені віриш?
Бувай.
Що мені з тобою робити, Ламберті?
Я тебе попереджав.
Ти можеш накласти лапу на всю міську контрабанду,
але не на мою жінку.
Лиш не кажи, що закохався?
Ламберті.
Справжній бізнесмен…
має думати цим.
А не цим.
І не…
цим.
Ламберті?
Облиш Івонну, якщо не хочеш, щоб тебе повісили.
Тебе й твоїх друзів-голодранців.
ЧОТИРИ ДНІ ДО ПОГРАБУВАННЯ
Вітаю.
Ви берете чи ні?
Ти певен, що зброя тут?
Певен. Треба лиш розговорити Сербеллоні.
Ви колись таке бачили?
Я бачив.
Гей, Анархіє.
Я врятував тебе, щоб ти працював, ясно?
-Неймовірно. Ти говориш, як бос. -Який бос?
Якби тебе почув Мікеле…
Слухай.
Ти добре подбав про малого. Він профі.
Мікеле пишався б вами обома.
Сумніваюся. П'єтро став злодієм, як і я.
Правда? Це була фантазія.
Ера ар-деко в кінематографі скінчилася.
Хочете фуа-гра, мадам?
Наш, артистів,
політичний і моральний обов'язок —
знищити завісу майї
між буржуазією і пролетаріатом.
Бо, вибач, Карло, останнє твоє творіння
було жахливим.
Але це не твоя провина. Це ж я режисер.
Більше жодних бар'єрів. Жодних надбудов.
Саме тому я вирішив
зняти свою адаптацію «Мадам Боварі»
серед бідних рибалок острова Пантеллерія.
Камілло, любий.
Скажи, що я буду Еммою Боварі.
Скажи!
Люба,
моє нетлінне джерело краси,
ти не будеш мадам Боварі.
Пані та панове,
ти будеш однією та єдиною
мадам Боварі.
-Це буде тріумф. Я відчуваю. -Це неминуче.
-Так, Карло? -Дякую.
Що таке?
У нас проблеми.
-Добрий вечір. -Добрий вечір.
Червона доріжка. Прем'єра.
Я їй кажу:
«Норо, не вдягай сукню зі шлейфом».
Що робить Нора? Вдягає сукню зі шлейфом.
-Шампанського? -Ні.
-А вам? -Підбори…
Боже! Вибачте.
-Ну ось. -Вибачте.
Буває, любий.
-Маркізе, вибачте. -Не хвилюйтеся.
Уявіть, що я погодився.
Не хвилюйтеся. Ця молодь.
Тільки це шовк. Перепрошую.
Я піду до себе й незабаром повернуся.
Дідько!
Що ви хотіли почути?
От довіряєш людям,
а потім отримуєш.
Зброя.
Марчелліно.
Марчелліно, готуй авто.
Національний герою, стій на варті.
До роботи, народ. Нумо!
Сербеллоні?
Я тут! Чого ти в біса хочеш?
Я маю стояти на варті.
Шампанське!
-Швидше. -Ворушіться!
Поцілуй мене.
Казанова Навіглі! Нумо!
Треба йти.
Дядьку!
-Фіоренцо! -Хто це зробив?
Не знаю. Офіціант із пістолетом!
-Чого хотів? -Га?
Чого він хотів?
Зброї!
Фіоренцо?
Фіоренцо! Розв'яжи мене!
Якого дідька?
Ну ж бо.
Заради бога!
Ну ж бо!
Ані руш.
Тримай руки на видноті.
Хто ти в біса такий? І як дізнався про зброю?
Розвернися!
Ти?
Де ти був?
Зрештою, я прийшов, ні?
Нумо! Ти можеш вести?
Звісно!
Тепер справа за Івонн.
Громадяни.
Робітники.
Оголошуємо загальний страйк проти німецької окупації,
проти фашистської війни й заради порятунку наших земель,
наших домівок і майстерень.
Підтримаймо Геную і Турин. Поставмо німців перед вибором:
здатися або загинути.
Ти тут.
Любий.
Підемо туди?
Я хочу тобі дещо показати.
Ходімо.
Не бійся.
Увага!
Увага, загоне!
Салют!
Ходімо.
Двадцять років національної слави.
Вражає.
Подобається?
Чиє воно?
Може бути твоє.
Не жартуй.
Я не жартую.
Тікаймо зі мною.
Я про все подбаю.
Ми домовилися зі швейцарцями.
Поїдемо з Муссоліні, Клареттою і ескортом.
І коли все вляжеться,
ми зможемо купити фазенду в Аргентині чи Бразилії.
Де сонячно.
Якнайдалі звідси.
Подобається?
Не знаю.
Нора ніколи не хотіла дітей.
Але ми вдвох…
можемо бути щасливі.
Можемо створити сім'ю.
Навряд я створена для материнства.
Ти будеш чудовою матір'ю.
А я завжди дбатиму про тебе.
Як її звати?
-Івонн. -Івонн?
Івонн.
У неї теж псевдонім?
Ні. Позивний.
Іди до неї, дурню.
-Га? -Га?
Не хочеш відпочити? Ти заслужив.
Як і ти, еге ж?
Ми вже старі. Відпочинемо після смерті.
Побачимося в сховку.
Я знав, що ти погано на нього впливатимеш.
Пішов ти.
Ахілле.
Ти ще не втомився гарувати?
Ти жалюгідна.
Твоїй маленькій хвойді начхати на тебе.
І ти це знаєш.
Облиш мене, Норо.
Знаєш, яка перша актриса в Італії знялася топлес?
-І яка ж? -Відповідай.
Клара Каламай у «Вечері блазня».
Вітторія Карпі.
-Хто це? -Дружина Артало.
У «Залізній короні» Блазетті.
Маленька роль на кілька секунд.
Як метеор. Як колібрі, що тріпотить.
Та ніхто її не пам'ятає.
І що?
Ти — Вітторія Карпі.
Я народилася, щоб мене любили інші.
У своєму житті я завжди була головною героїнею.
А ти ж просто дублер дуче.
Статист у своєму мерзенному житті.
А ти донька візника з Кремони.
Елеонара Машіоккі.
Заткнися.
Ти тут, бо не стільки знімалася, як стрибала в гречку.
Заткнися!
Усе скінчено, Норо.
Можна дати тобі пораду?
Знайди собі нового благодійника.
Бо нині такі люди, як ти, погано закінчують.
Провалюй.
Провалюй!
Провалюй до своєї хвойди!
Вона чекає на тебе!
ТРИ ДНІ ДО ПОГРАБУВАННЯ
Сирена «Кабірії», Івонн!
Браво!
Ви прекрасна!
Івонн!
Не чіпай її!
Я наказав тобі облишити її. Але ти не послухав.
Вона заслуговує ліпшого чоловіка.
Івонн!
Івонн, нам треба йти.
Синьйоре!
Знайди цього виродка
і його друзів.
Вони мають здохнути!
Можна мені цигарку?
Це мого батька.
Тепер це твоє.
Лягай!
Ну ж бо, уперед!
-Фургон? -Усе готово. Нумо!
Уперед!
Чорт, моя рушниця!
Марчелло!
Ізоло?
Привіт.
-Що сталося? -Фашисти прийшли в майстерню.
Грьобана армія.
-Ви в порядку? -Наче.
Я спинив кровотечу, та слід запобігти інфекції.
Марчелло.
Нічого тебе не бере.
Що з нею сталося?
-Я в порядку. -Звісно.
Борсаліно. Він намагався вбити нас.
Нас викрили?
-Що? -Нас викрили?
Ні. Не думаю, що він знає про пограбування.
Послухайте.
Викличмо лікаря та поставмо на цьому хрест. Що скажете?
Поставмо хрест? Ти хочеш піти?
Ізоло, їй треба лікар.
Йому треба лікар.
Мені треба клятий лікар!
Неможливо. Це ризиковано. Борсаліно в нас на хвості.
А чим ти його так розлютив?
Ви їх знайшли?
Ні. Ми всюди шукаємо.
Івонн?
На якому ти місяці?
Не знаю.
-Тож це може бути… -Ні.
Дитина твоя. Вибач.
Чому ти вибачаєшся?
Це ж добре.
Справді?
Це буде найрозбещеніше дитя у світі.
У нього буде все, чого ми не мали.
Тобто?
Тобто це знак.
Знак чого?
-Що треба йти на діло. -Досі?
-У тебе не вийде. -У нас вийде.
-Ні. Вибач, ні. -Так.
Я бувала в Чорній Зоні. Там гірше, ніж ти думаєш.
Це самогубство.
Ти бачила скарби Муссоліні?
І як тобі?
Як ми й уявляли.
Хто тобі показав?
Борсаліно.
Чому?
Ізоло!
І сім.
Ви всі тут.
Дякувати богу, вас не вбили.
Я думала, що спізнилася.
Джанна Аскарі, як приємно.
-Якого біса вам треба? -Я тут, бо маю пропозицію.
Пропозицію?
Поділимо 50 на 50.
Половина мені й половина вам. Більше ніж достатньо.
-Не знаю, про що ви. -А я знаю.
Вона шпигувала.
Нещодавно я прийшла в «Кабірію», щоб поговорити з тобою про Ахілла.
Я хотіла, щоб ти відпустила його.
Я очікувала вибачень.
Дещицю поваги.
І трохи розуміння, як жінка жінки.
Але натрапила на дещо краще.
На ідею.
Вас розстріляють.
Без відома Борсаліно і листя не впаде.
Тому ти в ділі.
Ми з Леонідою ніколи так швидко не зібралися б.
У вас був гарний план, і я вирішила не лізти.
Мене не страшить невідомість,
доки я лишаюся вірним собі!
Я могла будь-коли донести про вас.
Та я не стала.
Ось план.
У кожного буде роль, тож слухайте та не бісіть мене.
Якщо ви погодитеся,
то вчините пограбування, а я прикрию тил.
У кінці ми поділимо куш.
Ви ж так кажете? «Куш»?
Ви так ненавидите чоловіка?
Я вже не вписуюся в його плани.
На відміну від декого.
Він запропонував їй втекти з ним. Ти не знав?
А якщо я вас уб'ю?
Леоніда спустить на вас мого чоловіка,
його вояк і всіх німців у місті.
Дуче повезе скарб до Швейцарії завтра під час комендантської години.
Не чули останнє повідомлення?
Плани змінилися.
Швейцарці перенесли час перетину кордону.
Віддай наказ вирушати.
Я хочу, щоб усі наші війська захищали Чорну Зону.
А як щодо в'язнів?
Заметіть сліди.
Вогонь!
У нас є десь 24 години. Плюс-мінус.
ТРИ ДНІ
24 ГОДИНИ ДО ПОГРАБУВАННЯ
Невже ти це обмірковуєш?
Тут нема про що думати. Це розумна пропозиція.
Нумо, Ізоло. Хто тут головний — ти чи хвойда мого чоловіка?
Згода.
-Ізоло! -Гей!
Згода?
На нас золото, а на ній — чоловік.
Бачу, ти ввімкнув голову.
-Що ти робиш? Ти їй віриш? -Яке тобі діло?
Ти ризикуєш собою та дитиною??
-Ти хотіла втекти з ним. -Що?
Разом із дитиною. Дурепо!
Як жалюгідно. Бачиш, ким ти став?
Як знати, що це не його дитя?
-Гадаєш, ти захищаєш мене? -Я роблю це не для тебе.
Мені є кого захищати, П'єтро.
Шоу скінчилося.
У нас є час до завтра.
Ми не встигнемо до завтра!
Тоді йди.
Хочете — ідіть, а інакше ви лишаєтеся до кінця.
Я в ділі.
Я теж.
До біса дуче!
Хто ж буде за кермом?
Що ти робиш?
Вибачте.
В'язень Ламберті за наказом федерального секретаря Ахілла.
В'язень П'єтро Ламберті.
В'язень П'єтро Ламберті… Ні.
П'єтро Ламберті за наказом федерального секретаря…
Салют! Документи!
В'язень П'єтро Ламберті!
За наказом федерального секретаря Ахі…
Салют! Документи! В'язень П'єтро Ламберті!
За наказом… Хайль!
Салют! Документи! В'язень П'єтро Ламберті!
За наказом федерального секретаря Борсаліно.
Вибачте, ми поспішаємо.
Уже 01:55 ранку.
О третій запускаємо сирени. А через п'ять хвилин — феєрверки.
-Ти певен? -Удар мене.
-Сильніше. -Точно?
Сильніше!
Ще раз?
Досить, дякую.
Поїхали!
НУЛЬ ГОДИН ДО ПОГРАБУВАННЯ
Кого везете?
В'язня. Ламберті П'єтро.
РЕСПУБЛІКАНСЬКА ГВАРДІЯ
Доповісте черговому.
-Відчинити ворота! -Відчиняємо.
Треба зачинити, нумо!
Гей! Скарб он там.
Вежа із сиреною. Уперед.
Ну ж бо. Ходімо.
Вийдіть, будь ласка. Бригадире.
На вихід.
Хто це?
П'єтро Ламберті. В'язень.
Мені нічого не сказали.
За наказом федерального секретаря Борсаліно.
Секретар нічого не казав.
Ідіть за мною.
Ти вже йди. Майже час.
-Ворушися. Нумо. -Дякую.
Мовчи, і я тебе не скривджу.
Ти не лишила вибору.
Чого ти хочеш?
Заспокойся.
Я не хочу тебе кривдити.
Нора жінка непроста, визнаю, але…
є в неї одна чеснота.
Вона завжди була розумною.
Обирала правильного чоловіка, життя.
А що вибрала ти?
Паразита. Злодія.
Може, я просто хвойда.
І, може, ми створені одне для одного.
Через пару годин ми будемо за кордоном.
З часом ти зрозумієш, що це правильний вибір.
Я люблю тебе.
Що таке?
Вибачте, секретарю.
До вас на склад привезли в'язня.
В'язня?
Ламберті П'єтро.
Синьйоре?
Я вже йду. Пильнуйте його.
ВИБУХІВКА
-Цілься. -Тривога!
Стояти!
Що це ти робиш?
Розслабся, товаришу. Я теж патрулюю.
Покажи документи.
Так, звісно.
Ось же вони.
Зв'яжіть його!
Стояти!
Хай живе анархія!
Дідько!
Стояти!
Біжімо!
Мерщій!
Ти не можеш мене покинути.
Ходімо! Швидше!
Фаббрі, треба йти! Нумо, сідай!
Давай!
Пішов ти, Фаббрі! Пішов ти!
-Уперед! -Ходімо!
Уперед! Мерщій!
Уперед!
Чорт забирай!
А важкенький злиток!
Поглянь! Дивися.
Здуріти можна.
Подобається?
Гляньте на це.
Почнімо зі злитків!
Хто б міг подумати?
А де Молотов?
Він заслужив побачити це.
Молотов зробив це не заради грошей.
Насолоджуйся перемогою.
Ти ж цього хотів?
Я злодій, Марчелло.
Швидше! Ворушімося!
Кінець буде, коли виберемося звідси!
Що це?
Обручки.
Пожертви
від італійських жінок для фінансування війни.
Моя мати пожертвувала свою.
Єдиний спогад про тата.
Ваш чоловік?
Розлучення за згодою.
Через несумісність характерів.
Кожному по половині, як і домовлялися.
Я…
Я не знаю, як тобі сказати, Ізоло.
Ти нікуди не їдеш.
Угода була іншою.
Не треба нотацій. Ти б зробив те саме зі мною.
Ваша правда.
Зброю вниз! Це не жарти!
Опустіть зброю!
Леонідо!
Гадаю, у тебе немає вибору, окрім як відпустити нас.
П'єтро.
Не кривдьте її.
Може, твої друзі не зрозуміли.
-Відпустіть її. -Ні.
-Відпустіть. -Не кривдьте його.
-Відпустіть її! -Не кривдьте його! П'єтро!
Така мила дівчина. Дарма її не послухав.
Паскуда!
Івонн!
Було приємно мати з вами справу.
-На коліна! -Ні! П'єтро!
Будь ласка!
П'єтро!
Я національний герой.
Уперед!
-Нумо. Сюди! -Уперед!
-Ну ж бо! -Марчелло!
Ізоло!
-Ховайтеся! -Ахаве…
Тобі не завадить друг, Ізоло!
-Геть звідси! -Уперед!
Бомба!
-Івонн! -П'єтро!
П'єтро!
Дівчина не жартувала.
Вона тебе попередила, так?
Може, вона знала, що ти напартачиш.
Я знаю, куди вони їдуть, Ахаве!
-Ми їх наздоженемо. -Як, Ізоло? Як?
Ми не можемо її кинути.
Усі машини розбито.
-Прошу… -Ізоло.
Тут не зарадиш. Ми зробили все, що могли.
-Тебе цікавить лиш золото! -А тебе?
-Ні! -Опустіть зброю.
-Ні! Убий мене! -Ні.
-П'єтро? -Що?!
Он вони!
П'єтро!
Дідько!
Ізоло!
Так!
Ти живий!
-Івонн… -П'єтро.
Я люблю тебе.
Можна? Ні, уявіть, що мене тут немає.
Цікаво,
наскільки тут глибоко?
Га?
Яка глибина озера?
Гадаю, не дуже глибоко.
Тоді ми дістанемо скарб.
По ящику, помаленьку.
Мій кузен — морпіх.
Що таке?
Ні, нічого.
Та пірнати будете ви, я не вмію плавати.
Ти мені віриш?
Вода — це не моє.
Малим я побіг за псом, упав в озеро й ледь не втонув.
-Ні. -Тому я ще боюся псів.
Тільки ні пари з уст.
Національний герой Нюрбургрингу боїться псів і води…
Я матиму такий собі вигляд.
Ми перериваємо трансляцію,
щоб повідомити неймовірні новини.
Збройні сили Німеччини капітулювали перед англо-американцями.
Війна закінчилася.
Повторюю, війна закінчилася.
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна