Downloaded from YTS.MX
EN COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
RODRIGO MARQUES I
RM!
Jeg ville ikke drikke.
Du er lækker!
Fedt, du så det.
Jeg er glad for at se jer.
Skål, og tak for jeres kærlighed. Det her bliver sjovt.
Dette show hedder
Kongen uden manerer,
så jeg blev glad og overrasket over,
at Netflix købte idéen.
Jeg fandt det underligt,
men det er en virksomhed med tro.
Så jeg begynder med at forklare,
hvorfor showet hedder Kongen uden manerer.
Men først må jeg spørge, om her er mindreårige i dag?
Herovre? Hvad hedder du?
Mariana. Jeg må bede dig om at gå.
Du får dine penge tilbage.
Og der er kakaomælk udenfor.
Det var bare for sjov. Alt er okay. Men det er underligt.
Showet hedder Kongen uden manerer,
ikke Børnenes konge, så...
Jeg har turneret i Brasilien,
og for nylig var der en niårig blandt publikum.
En niårig kan ikke ejakulere endnu.
Man er lidt skrøbelig i den alder.
Man gokker den af, bang, bang. Åh, ingenting. Bare...
Jeg kaldte den en ren spiller.
Har du et kælenavn?
-Loppe. -Loppe?
Så kalder vi dig Loppe.
Er du med din mor?
Din tante?
Du kender personen, ikke?
Blink, hvis du er i fare.
Tante købte måske en Coca-Cola, men hun må ikke kidnappe dig.
Jeg blev kendt som kongen uden manerer
på grund af et show ved navn
A Culpa é do Cabral…
Godt, I er med.
I det show talte jeg om, at folk suttede min pik,
at jeg gned den af
på folk og stoppede den ned i halsen på dem.
Folk sad på min pik.
Min pik og folk.
Det gav mig aldrig problemer.
I sjette sæson sagde jeg, at jeg slikkede fisse.
Se resultatet.
Det gav bagslag på de sociale medier.
Folk kogte. De skrev på min Instagram:
"Rodrigo, det er en skændsel! Jeg ser showet med mine børn."
"Det er ikke min skyld, du er i dårligt selskab.
Inviter folk, der kan lide det."
Loppe kan lide det og kom til showet.
Jeg forstår det ikke.
"Rodrigo, du må forstå, at de genudsender det kl. 11.00."
Det ved jeg godt.
Jeg ved også, at man kan slikke fisse i arbejdstiden.
Jeg anbefaler det faktisk. Der er intet så godt om morgenen
som en joint, en tapioca og en fisse.
Man kan stænke reven kokosnød på toppen,
hvis man er i humør.
Men helst ikke på jointen.
Kongen uden manerer,
men navnet er ved siden af.
Mit produktionshold sagde: "Rodrigo, hør.
Vi turnerer med dit nye show i januar 2020."
Vi vidste ikke, det var verdens ende.
Det var tilbage i juli, august 2019.
Jeg tænkte: "Januar?" "Jep." "Der er ikke nok tid."
"Det tog mig ti år at skrive mit første show."
"Hvordan skal jeg få et nyt show klart på fire-fem måneder?"
"Held og lykke. Det sælger allerede."
Så jeg fik et flip.
Jeg troede ikke, jeg kunne.
Og jeg har haft en kunstnerisk drøm om at have et show
med kun én historie.
Men hvad gør historien så interessant,
at den kan fylde hele showet?
Så jeg gik i gang.
Jeg granskede min hukommelse
for at finde den utrolige historie,
jeg kunne fortælle.
Og der var ingenting.
Jeg flippede endnu mere ud.
Men lykken tilsmilede mig.
Jeg blev inviteret til at optræde på Fernando de Noronha.
Sådan.
Har nogen været på Noronha?
Dig? Hvad laver du?
Læge? Okay.
Noronha-flokken.
Bagved? Rakte nogen hånden op?
Hvad laver du?
I reklamebranchen? Fedt.
Har nogen på denne side været på Noronha? Æv, dårlig side.
Hvor er den anden person? Her.
Hvad laver du?
Advokat? Jeg tror, jeg klapper i nu.
Tak, fordi I er kommet.
Jeg forstår, hvis man aldrig har været på Noronha.
I bor i São Paulo, jeg boede i Recife, der er meget tættere.
Ikke så tæt, der var 500 km.
Man kan ikke svømme dertil.
Der er hajer i anmarch. Det er noget møg.
Jeg besøgte først Noronha, efter jeg flyttede til São Paulo.
De inviterede mig til at optræde.
Og på Noronha skar jeg min tå.
Det er tjekket at få sin tå skåret på Noronha.
Nu har jeg et ar på tåen, og folk spørger: "Hvad er det?"
"Noronha, og du? Hvad så?"
Så jeg ville lave et show for at sige, jeg har været på Noronha og skåret min tå.
Men navnet: Jeg var i Noronha og skar min tå
er ikke salgbart.
Så som clickbait
har jeg kaldt mit show Kongen uden manerer
for at lokke publikum til.
Og når de så kommer, siger jeg,
at billettern faktisk er til showet
Jeg var på Noronhs...
...og skar min tå.
Som begynder nu!
Jeg håber, I morer jer.
RODRIGO MARQUES I
JEG VAR PÅ NORONHA OG SKAR MIN TÅ
Tænk, jeg var på Noronha og skar min tå.
-"Hvordan er showet på Noronha?" -"Det er en fire dages festival.
Man bliver i fire dage og optræder i 30 minutter."
"Perfekt" Fire dage på en ø."
De siger: "Du er der og Paulinho Serra."
"Fantastisk. Det er mit livs bedste dag.".
For jeg elsker Paulinho. Paulinho er en kær ven
og en af landets bedste komikere.
Jeg siger: "Fire dage med Paulinho på Noronha?"
De siger: "Der er mere." "Mere?"
"Der er også Tato fra Falamansa."
"Hvad? Det blev endnu bedre."
For om man er heavy metalfan eller ej,
danser man med, når man hører:
"Jeg skrev dit navn i sandet."
Man kan ikke lade være.
"Det her bliver fedt.
Jeg tager til Noronha. Jeg pakker kun mine shorts ned."
Jeg tog til lufthavnen i shorts.
Der blev rynket på næsen.
Pyt. Jeg skulle til Noronha og var hævet over alt det.
Jeg følte mig som en advokat.
Jeg steg på flyet. Det var fyldt med læger.
De to fyre bag mig havde en meningsfuld samtale,
som jeg vil gengive.
Den ene siger til den anden: "Hej!"
Den anden svarer prompte: "Hejsa!"
Så begynder samtalen.
"Vidste du, at fridykning eller sportsdykning
på samme dag som en flyrejse
vil få dit hoved til at eksplodere
på grund af trykket?"
"Hvad er nu det?
Holder du det hemmeligt?"
"Stewardesse, fyren her har et budskab!
Dykker man og flyver, er man på røven!
Ens hoved eksploderer!
Tylenol virker ikke."
Vi lander på Noronha.
Man bliver modtaget af betjente, når man lander på Noronha.
På Noronha har de shorts på.
Så fedt. Jeg har aldrig set politilægge.
Det var helt nyt. Politilægge lige for øjnene af mig.
Jeg var hjemme.
Vi kom igennem. Paulinho skjulte potten godt.
Nu har jeg gjort hans liv mere besværligt.
Vi mødte guiden,
som sagde noget meget summarisk". Han så på os og sagde:
"I skal vide, at Bruno Gagliasso ikke er på øen."
"Hvem har spurgt om det?"
"Det er bare, fordi folk altid spørger.."
"De tror, sirenen lyder, når Bruno kommer."
"Orgie!"
"Hør her...
...orgie-delen interesserer mig."
-"Det er en skrøne." -"Pis ikke på mig.
Det er en ø, så det passer.
Jeg vil ikke være med, men bare se på. Voyeur."
Det må være smukt at se Giovanna Ewbank
kneppe Bruno Gagliasso,
og så kommer Bruna Marquezine.ind. Sgu en dejlig dag.
Beder de mig om at være med,
siger jeg: "Jeg er ikke værdig. Mange tak."
Jeg...
Jeg vil ikke ødelægge orgiets BMI-gennemsnit.
Vi kom hen til kroen, stillede bagagen
og tog hen til en afsondret strand.
Turistguiden sagde, vi ville elske det, da søadgangen
blev begrænset af klipper og rev, og kun små dyr kunne komme ind.
"Fedt."
Så vi tog hen til stranden,
og Noronha er smuk og meget imponerende.
Det er mig, Paulinho, guiden og det krystalklare vand.
Folk i reklamebranchen ved, hvad jeg taler om.
Det er noget andet.
Jeg var så glad.
Og så var det, som om guiden havde iscenesat det.
Der var et hav af babyhajer.
En imponerende mængde babyhajer.
De var overalt.
Et hav.
Jeg er oppe at køre og skriver løs.
Paulinho er ældre, så han filmer.
Guiden siger: "Hej, Rodrigo!" "Hvad så?"
-"Hopper vi i?" "-I vognen og kører?"
-"Nej, i vandet." -"Hvad?
Hvad med hajerne?"
-"Det er helt i orden." -"Nej."
-"De er små." -"Små hajer. Afslut sætningen.
Helt til enden, okay?"
-"De er babyer." -"Det er ikke babyer."
"Ingen siger: 'Hvor er fars lille haj?''
De er jægere.
Jeg er fra Recife. Jeg ved, hvad hajer gør."
Så siger han en joke, for folk joker med komikere,
da det åbenbart hører med til vores metier.
Det står i jobbeskrivelsen.
"Rodrigo, du må forstå, at her på Noronha
er dyr i deres naturlige habitat.
Derfor fungerer økosystemet perfekt.
En haj er ikke interesseret i kød af ringe kvalitet."
"Fornærmelser får mig ikke til at hoppe i.
Hvad nu, hvis
det er hajens junkfood-dag i dag?
Og der er jeg? Nej."
Den dag, hajen dropper proteinshakes,
æder han ikke den her kartoffel.
Paulinho hopper i
på trods af alle mine advarsler: "Paulinho,
du mister din hånd."
Alle spørger: "Hvordan mistede Paulinho sin hånd?" "Dumhed."
Jeg filmer,
og 25 meter væk ser jeg en kridhvid pige.
Kridhvid.
Blændende hvid.
Var hun mere hvid, ville hun blive sort.
Hun ville tippe over på farveskalaen.
Sindssygt hvid.
Fed joke. Jeg sælger den til en farvehandler.
En haj nærmer sig,
ikke en babyhaj. Den var større...
En Loppehaj!
En teenagerhaj, en haj, der var vild med Free Fire.
Paulinho så det og ville advare hende.
Så han strakte sig og sagde...
"Hey!"
"Haj!"
"Haj mod dig!"
Haj mod dig!
"Mod dig!"
Pigen løfter hoved, dødsensangst
og råber tilbage:
"Hvad?"
Hun var fra Teresina.
Hun troede,
at haj...
...var jerky.
"Hvad fanden er det for en gadesælger?
Han sælger jerky med tilbehør,
jeg aldrig har hørt om."
Det må være en slags farofa fra Noronha.
Vi gik, vi havde udstillet os selv.
Vi gik på bar.
Guiden tog os med på bar og sagde: "Hør her,
I må ikke drikke for meget, for i morgen begynder vi tidligt.
Og har I tømmermænd, bliver I søsyge på ingen tid."
"Jeg vil ikke med."
"Det bliver alle tiders." Jeg sagde: "Nej."
-"Alle kommer." -"Alle hvem?"
"Tato, Tatos familie. Tatos børn, Tatos kone,
en flok lokale, hvis navne jeg har glemt.
Thalita Rebouças kommer og en af hendes venner."
Kender I Thalita Rebouças?
-Ja. -Nej.
"Ja, nej..." Pyt med, I ikke kender hende.
Hun er skøn. Jeg elskede Thalita.
Men hendes cameooptræden i det her show er meget kortvarig.
Den er forbi.
"Der vil være musik, øl, barbecue og sportsdykning."
"Jeg dropper sportsdykning."
-"Kun hvis du har lyst." -"Nej."
-"Du beslutter det i morgen." -"Hvad med jeg gør det nu?"
Tidligt næste dag hoppede vi om bord på en speedbåd.
Vi kom ud på åbent hav, der var flere speedbåde,
og hver speedbåd havde en barbecue. Det vidste jeg ikke.
Og kaptajnen styrede grillen.
Det er nok en ekstra tjans.
Det var elegant.
Fyren med sømandskasket vender T-bone-steak hårdt bagbord.
Det er meget kaptajn Cook-agtigt.
Min var en rar, ældre fyr,
god snak, stærke sager.
Jeg spurgte ham: "Hvis vi fortsætter ligeud,
kommer vi så til Afrika?"
Han sagde: "Vi har ikke nok brændstof."
Guiden kom ind: "Hey, Rodrigo." "Hvad så?"
-"Dykker du?" -"Vi har været igennem det.
I går gik jeg ikke i med babyhajerne.
Hvorfor tror du, at jeg hopper i med de voksne?"
"Det er meget lettere end i går."
"Så det var ikke så let i går?
Jeg kan gennemskue dig, min gode mand."
"Men her ser du ikke engang hajerne."
"Skal det berolige mig?"
-"Her er kun citronhajer." -"Du, jeg er ikke marinebiolog.
De oplysninger siger mig intet.
Skal jeg udbryde: 'Åh, hvorfor sagde du ikke det?'"
"Alle ved da, at citronhajer ikke bider,
de svier bare i øjnene."
"Jeg har aldrig smagt caipirinha fra Atlanterhavet!"
Paulinho Serra har nosser.
Han er frygtløs.
Jeg har aldrig set sådan en tilsidesættelse af ens eget liv.
Han svømmer over det hele.
Han ser en pilrokke og kommer råbende tilbage.
"En pilrokke!"
Og jeg råber tilbage: "Løb!"
"Hent GoPro fra min rygsæk, jeg vil filme."
"Hvad, Paulinho?"
-"Jeg vil lave en video." -"Hvorfor?"
-"Jeg vil have billeder af pilrokken." -"Tast pilrokke på Google.
Der er side op og side ned.
Selv i 4K-opløsning.
Skal jeg sende en plakat hjem til dig?
Jeg sender en plakat hjem til dig."
"Nej, det er min datters GoPro, hun bad mig om videoer."
"Men hvorfor pilrokken? Tag barbecuebilleder.
Stranden.
Kan man zoome ind? Afrika er lige der."
"Rodrigo, pilrokker er fredfyldte."
"Du er ikke Animal Planets kameramand.
Pilrokker er farlige.
Kender du en, der er blevet angrebet af pilrokker?"
"Nej, det gør jeg ikke." "Der kan du se. Ingen overlever.
Vil du rode rundt med sådan en?
Så værsgo!"
Og han er væk.
Pilrokken kigger forvirret op: "Oxe?"
Pilrokken var fra nordøst.
Paulinho kommer udmattet tilbage.
Han giver mig GoPro'en og siger: "Se her. Besku naturen."
Jeg så hele videoen, næsten otte minutter. Imponerende.
Paulinho havde vendt GoPro'en om.
Videoen var en react-video
af Paulinho Serra, der så pilrokken.
Man ser slet ikke pilrokken.
Jeg ved ikke engang, om der var en pilrokke.
Han siger, man kan se en pilrokke afspejle sig i hans øjne.
Det skal man så tro på.
Guiden gav ikke op. "Rodrigo?
-skal du ikke i?" -"Jeg har sagt det et par gange."
"Men det er helt okay." "Nej, makker."
Han siger: "Du kan ikke svømme." "Respekter min 'svømmebaggrund."
"Hvad er det så?" "Sagen er,
at jeg har traumer." "Hvilke?"
"Har du tid?" Han siger: "Ja." Så lyt her."
"Da jeg var yngre..."
Ikke som Loppe.
Jeg arbejdede og havde indflydelse på BNP.
Jeg lagde penge til side. Jeg ville
til Afrika,
især Sydafrika.
Jeg drømte om at dykke med hvide hajer.
Det lyder måske skørt,
men jeg så en dokumentar,
der sagde, at mennesket var øverst
i fødekæden over alle dyrearter på Jorden.
Vi er de primære.
En person jublede her.
Lidt underligt, men det er os.
Vi er nummer et,
for vi opfandt våben, biler og flyvemaskiner.
Ikke os, vel? Vi befinder os på en falsk strand.
Nogle mennesker...
Nogle mennesker skabte alt det, og vi tænkte: "Sejt!"
Den hvide haj er nummer to.
Ubevæbnet.
Lærer den at bruge en køkkenkniv,
er vi på røven.
Så jeg ville udnytte det, mens vi var mestre,
se den hvide haj i øjnene og sige: "Hvad så, nummer to?"
Det var min drøm. Det var klart en sikker dykning.
Man dykker i et anti-hvid haj-bur,
og de kaster noget kød.
De hvide hajer bliver tiltrukket at blodlugten,
man tager et foto til Instagram. Succes.
Men der er ingen garanti for, at de hvide hajer dukker op,
da de ikke er på rejsebureauets lønningsliste.
Så man befinder sig i et dilemma.
Dukker de ikke, får man ikke pengene tilbage.
Det gør man ikke.
For båden sejlede derhen, og kødet blev smidt i.
Så er det bare en lortetur
under vandet med en masse kød bag sig.
Det vil ikke se godt ud på Instagram.
Caio Fernando Abreu.
Den lille prins.
Du bliver for altid ansvarlig for det kød, du har gjort tamt.
Det er nyttesløst.
Hvorfor tog jeg ikke afsted? Jeg så den her video.
Det kunne have været
hvem som helst af os, en turist.
Han tager våddragt på...
Jeg ved ikke, hvorfor videoen er online.
Våddragt på sammen med nogle venner.
Han hopper i før sine venner. Bang!
Før de andre er i,
kommer der en hvid haj,
og han er rasende.
Jeg så på den og tænkte: "Hajen arbejder på postkontoret.
Den skal aflevere en pakke til nogen."
Hajen hopper.
Jeg vidste ikke, de kunne hoppe.
Den rammer båden
og falder direkte ned i buret.
Nogle udbrød: "Wow."
Vi er her med 800 personer. Forestil jer, at jeg ser det alene på værelset.
Kæden går løs,
og buret synker helt
med fyren og nummer to i.
Og fyren var ubevæbnet.
Jeg ved ikke med jer, men ubevæbnet er jeg ikke mester længere.
Heller ikke bevæbnet.
Våben er ukendt land.
Jeg er umulig.
Jeg løb fra et flodsvin engang.
Hvad kan jeg...
...tilbyde af fare for junglen?
Jeg optrådte i Rio Branco.
Bagefter hyggede jeg mig i garderoben,
og et flodsvin stak sit hoved frem fra en busk.
Den så mig i øjnene og...
Det for imod mig.
Jeg tror ikke, det genkendte mig.
Så jeg valgte
at flygte.
Det var en velovervejet beslutning
dengang.
Jeg ved ikke, om flodsvin angriber.
Hvis jeg beskytter maven, og det rammer mig med et spark?
Det gør mig bekymret.
For dyr kan pludselig gøre oprør,
og jeg ved ikke, om vi er beredte.
Vores art er mere sårbar, end man tror.
End vi tror.
Hvilken art er farligst for os?
Alle tror, at det er løven,
hajen, flodhesten. Nej, det er myggen.
Så lille.
Et lille røvhul.
Man kan ikke samle vennerne og banke myggen.
Myggen kommer, stikker og flyver væk. Malaria!
Uden videre.
Det fjerde eller femte farligste dyr for os
er havkrokodillen.
En saltvandskrokodille.
Det vidste jeg ikke,
og derfor er det et sejt dyr.
Når den dukker op, siger folk: "Hvad?"
"Bør du ikke være i en flod?" Bang.
Man dør, før spørgsmålet er færdigt.
"Jeg var på stranden."
Hvor kom den flodbølge fra?"
Jeg har altid spekuleret over, hvilke dyr
jeg kunne besejre i en nærkamp?
Jeg kan nok besejre en sæl.
For sæler
har ikke våben.
Så fuck dig, sæl.
Du er fæl.
Et førergreb er udelukket.
Det er som poledancing.
Langsomt glider man mod jorden.
Respekter brasiliansk jiu-juitsu.
Gracie-reglerne.
Heller ikke et kvælertag. Den vil glide
som et stykke sæbe.
Jeg kan nok besejre en due.
Jeg hader duer. Det er personligt.
For alle mennesker har drømt om at flyve.
Duer kan flyve, men gør det ikke.
De vil hellere gå en tur.
Duer jogger.
Det er som at se en Airbus på motorvejen.
-"Hvad så, Airbus? -"Jeg er på vej til Rio."
"På jorden?"
"Jeg stopper ved Grillet Kylling."
Grillet Kylling er et underligt sted.
De sælger ikke grillet kylling. Hvad er der galt med det?
Jeg bestilte grillet kylling.
Han sagde: "Det har vi ikke." "Det er i navnet."
-"Men vi har stegt kylling." -"Så lav et nyt skilt."
Og duer flyver kun i to situationer.
Enten for at skide på vores hoveder...
Duer lider af afføringsgenerthed.
De hænger ud med vennerne og siger:
"Venner, jeg skal lave bæ."
Den flyver væk, læsser af og tørrer røven på vej tilbage.
Eller når du stamper med foden.
Så husker de det: "Nå ja, jeg kan flyve!"
Tre!
De bakser med vingerne tre gange hen til det nærmeste fortov.
"Tag ud i verden. Flyv til Europa eller Oceanien."
De foretrækker at lege hjemløse i centrum.
Forpulede kyllingehjerner!
Jeg siger ikke, at jeg vil banke en due.
Ingen må misfortolke det.
Jeg er en dyrevenlig fyr.
Jeg havde kæledyr som barn.
Min drøm var at få
en sibirisk slædehund, men min mor forbød det,
fordi vi boede i Recife,
og slædehunden var sibirisk.
Så...
...vi blev enige.
Det var for stort et skifte.
Så hvis der er nogen her i dag,
der er fan af Luisa Mell
eller John Wick…
...vil jeg gerne understrege, at jeg er imod dyremishandling.
Jeg siger bare, at skulle jeg bekæmpe en due
for at hæve menneskehedens plads
i fødekæden, ville jeg sige: "Ja."
Jeg er klar til den kamp.
Men jeg udfordrer den ikke.
Men for menneskeheden, og hvis den angriber mig først,
kurrer den på ingen tid.
Jeg er sgu parat.
Alle flipper ud på båden. Fyren er i vandet med hajen.
Folk skriger.
Det var et udvalg af forskellige sprog.
Stille.
Blod bliver synligt. Masser af blod.
Masser af blod.
Folk flipper endnu mere ud.
Hajen svømmer væk. Det var hajens blod.
Den skar sig på vej ud.
Det er nok okay. Det er en hvid haj, der viser sit ar
til andre hajer og siger: "Det er fra min kamp med verdensmestrene."
Vandet bliver roligt, blodet forsvinder, og der dukker et hoved op
på en krop.
Man fisker fyren op. Han går på en underlig måde.
Jeg ved ikke, hvordan han plejede at gå.
Men han så påvirket ud.
Det var... Nej.
De tager hans maske af og stiller spørgsmål.
Han er tavs. De sætter ham ned, og kameraet zoomer ind.
Alle skriger. Der zoomes ind på øjnene.
Alle skriger. Der zoomes ind på et øje.
Alle skriger. Der zoomes ind på hans pupil.
Alle skriger, og videoen slutter.
Da sagde jeg: "Jeg skal ingen steder."
Man kunne se, han var fysisk uskadt,
men man kunne se i hans blik,
at det ville kræve mindst ti år med terapi tirsdag og torsdag.
Og det dækker min sygesikring ikke.
Og han sked i bukserne,
og man kan kun tage våddragten af over hovedet.
Så det efterlader et spor af lort og skam
fra røvhullet hele vejen op til halsen, så folk kan spørge:
"Var du ham med den hvide haj? Sked du i bukserne?
Han svarer: "Jeg sked, så jeg kunne tvære det i hajens øje.
Hajen har fået øjenkatar."
Hajen siger: "Gider nogen puste her?
De kastede noget kød,
og jeg troede, det var til mig og hoppede af fryd,
ramte noget og faldt i et bur. Der var en fyr. Jeg råbte.'Vent!'
Han stak fingeren i sit røvhul og slog mig i øjet.
To gange!
Hvad er det for et angreb?
Jeg skar mig endda på vej ud.
Lærer jeg det med kniven, er han på røven."
Den anden gang var det i Manaus. Dejligt sted.
Alle I læger.
Manaus er imponerende.
Sikke en vidunderlig by. Og tager man i skoven
ligner det Windows baggrundstapet.
Imponerende.
Jeg så et træ og tænkte: "Det var på min bærbare i sidste uge."
Det præcis samme træ.
Jeg blev venner med en lokal guide og sagde:
"Vis mig rundt, jeg rejser i morgen.
Jeg vil se det hele, skove, floder, indianere, hele redeligheden."
Jeg er vild med indianere.
Seriøst. De var her før os, så de er den ægte vare.
Jeg har kun set indianere i skolen på den indiske dag,
og det var mine venner, der var udklædte,
så jeg tror ikke, det gælder.
Indianere med krøllet hår.
Tykke indianere.
Tykke indianere er forbudt.
Så vi tog afsted.
Fyren siger: "Vi besøger en indianerstamme
i hjertet af skoven."
"I udkanten er fint."
Og vi gik og gik. Det var forpulet langt,
men landskabet var utroligt. Og pludselig åbnede det sig.
Skoven åbnede sig, helt utroligt.
Der var en enorm indianerstamme.
Langt sejere end i skolen.
Man kunne se, de ville få gode karakterer.
Jeg blev ven med en indianer, der hed Kuiaiá.
Fantastisk menneske. Fantastisk indianer.
Kuiaiá er som Enzo i vores verden.
Jeg sludrede med Kuiaiá.
Og han sagde: "Rodrigo, går du videre denne vej
-ind i den dybe skov..." -"Jeg går ingen steder."
-"Men hvis.." -"Nej, jeg kender mig selv.
Jeg er en, der bliver."
"Du er indianer og er her. Hvorfor gå der?
Har du været der?"
"Aldrig." Så jeg siger: "Så hvad taler du om?"
Han siger: "Går du i ti dage og nætter ind i skoven,
møder du en indianerstamme, ingen har set."
"Og hvordan ved du det?"
"Det har shamanen fortalt."
"Og ham tror du på?"
Han snittede noget, mens han talte.
Da han var færdig, viste han mig det.
Det var et dovendyr på en snor med en lille gynge under.
-"Wow, Kuiaiá, utroligt." -"Kan du lide den?"
"Jeg var vild med den. " Virkelig?" "Seriøst. Du er en kunstner."
-"Vil du have den?" -"Giver du mig den?"
"Selvfølgelig vil jeg det."
"Jeg sælger den."
"Kapitalismen er nået frem, hvad?"
-"Vil du have den?" -"Nej, ikke længere."
-"Hvorfor ikke?" -"Jeg troede, det var en gave."
"Jeg har ikke brug
for pynt derhjemme."
"Tag den som souvenir."
"Min hukommelse fejler ingenting.
Jeg har billeder og videoer."
Han siger: "Den her er noget særligt."
"Jeg kan se 80 andre bagved."
-"Men du så mig lave den her." -"Det er noget indisk fis, Kuiaiá."
"Hvad koster den?"
Han siger: "50." Real?"
Mon der er en slags indiansk kryptovaluta?
Men jeg syntes, prisen var uhyrlig.
"Halvtreds? Seriøst?" Han siger: "Ja." "For fanden da.
Jeg har sagt, jeg bor i São Paulo.
Der er et sted i São Paulo, der hedder 25 de Março.
Det er denne vej, 35 dage ind i den dybe skov.
Bare lige ud.
Du vil møde...
Du møder nogle gutters stamme,
hvor du for 15 reals...
...kan få Spider.Man
med et maskingevær.
Er du klar over, at Spider-Man ikke engang har et maskingevær?
Det er et plus,
de giver dig på 25 de Março, som Marvel ikke gør.
Og jeg skal købe et ubevæbnet dovendyr i træ for 50,
som ikke engang bliver plomberet?"
-"Men det er håndlavet." -"Selvfølgelig, Kuiaiá!
Hvem vil spilde tid på at skabe en maskine til at lave dovendyr i træ?
Planeten har ikke just brug for dem i en sådan grad,
at man tager samlebåndet i brug til en seriefremstilling
for at imødekomme den globale efterspørgsel."
-"Hvor meget vil du betale?" -"Jeg vil ikke fornærme dig."
"Giv mig et tal." Jeg siger: "Kuiaiá…
...du får to Spider-Men."
Jeg syntes, det var en fair pris.
Også Kuiaiá.
Min fejltagelse var at åbne min pung. Der var kun en seddel i.
Halvtreds.
Det var, som om I var der.
Det var en halvtredser.
Så snart Kuiaiá så den...
Det glimtede i hans øjne for første gang. Det indiske raseri.
"Han skyder en pil efter mig.
Det nytter nok ikke at løbe.
Tænk, hvis Kuiaiá er en slags indisk snigskytte?
Jeg gider ikke rammes af brasiltræ."
Kuiaiá var tavs i tre lange sekunder,
som er akavet mellem to personer.
Specielt midt ude i skoven.
Endelig bryder han tavsheden og skråler:
"Det er noget pis."
"Jeg vidste det ikke. Jeg ville ikke prutte,
hvis jeg vidste det. Kan du give 20 tilbage?"
Han siger: "Nej."
"Hvordan vil du være forretningsmand uden byttepenge?"
Alt, jeg siger i showet, er sandt, men det, jeg nu siger,
vil måske gøre nogle af jer mistroiske.
Jeg siger det på forhånd.
I kan dobbelttjekke det følgende.
Kuiaiá læner sig mod højre,
og fra sin Guarani-skuldertaske trækker han
en kreditkortterminal frem.
Jeg udbrød: "Fuck dig, Kuiaiá!
Her er ikke engang dækning.
I de gode gamle dage havde du accepteret spejle.
Og med mig er det kreditkort?"
Der var dækning.
Selv i dag forstår jeg ikke, der kunne være dækning.
Ubegribeligt.
Sikkert aber, der render rundt med routere på hovedet.
Selv i dag forundrer det mig. Hvordan er der dækning et sted,
hvor en jaguar kan hoppe på dig,
mens dit 4G fucker op?
En indianer streamede en video
og fiskede på Twitch TV.
Jeg betalte med kort.
Nubank.
Kredit.
Jeg fik en øjeblikkelig besked på telefonen.
"Kuiaiá Handcrafts, Inc."
"Fuck dig, Kuiaiá."
Jeg købte den.
Den hænger på mit skabs dørhåndtag.
Hver aften kigger jeg dovendyret i øjnene og siger: "Kuiaiá…"
Og jeg falder i søvn.
Det er som Lexotan.
Nu floderne.
Brasilien har to floder, Rio Negro og Solimões,
hvis vande løber side om side uden at blande sig. De mødes og skyr hinanden.
En gammel fejde. Jeg ved ikke hvorfor, men ikke mig.
Fyren siger: "Put hånden i vandet."
Det er Rio Negro. Det er koldt.
Solimões er varm. Som om Gud har tisset i vandet.
Så siger han: "Her er godt at dykke. Dykker du?
Folk fra hele verden dykker her
og forlader stedet med fornyet ånd."
"Min ånd har det fint, ellers tak."
Han siger: Dykker du ikke?" "Nej." "Hvorfor?"
"De har filmet Anaconda her, og jeg har set den to gange.
Han siger: "Det er okay." "Du har ikke set filmen."
"Det er okay, bare du ikke tisser."
Jeg siger: "Jeg trænger ikke, men hvad gør det?"
Og ingen tisser i filmen.
"Der er den her fisk candiru,
og tisser du, svømmer den op i pik
og æder dig indefra."
"Hvorfor skal jeg dykke et sted med sådan en fjende?"
I Recife sagde min mor,
at tissede man, ændrede poolkloren farve.
"Her i Manaus finder jeg afstraffelsen
en del hårdere."
"Tis bare ikke. Kan du ikke holde dig?"
"Jo da.
Men er jeg i vandet og ser en slange, bliver jeg bange,
og jeg kan slippe et par dråber.
Og jeg ved ikke, om candiruen kan skelne mellem frygt
og tis, der stammer fra mangel på respekt for dens hjem.
Og hvis jeg ikke kan sige det,
kan den meget vel svømme ind og gøre sin tingest.
Jeg vil ikke vide, hvad der sker, hvis jeg skider.
Skal de maskinbevæbnede delfiner røvkneppe mig? Næh.
Det vover jeg ikke.
Forstår du det?"
"Her er noget andet, du er på Noronha,
ikke Manaus.
Det er vand, kammerat.
Den største fare, jeg accepterer i vand, er klorin."
Han siger: "Det er okay." "Jeg gør det ikke. Du hørte mig."
Hele den her samtale
lyttede Tato til.
Fra Falamansa.
Han kommer hen og siger:
"Jeg lyttede til det hele."
Det var sådan, jeg vidste,
at han lyttede til det hele.
"Skal du ikke i?"
Jeg svarer: "Lyttede du ikke til det hele?"
Tato er digter, musiker, sangskriver, kunstner, legende, langhåret.
Han siger pæne ting,
kloge ord, som man får lov at tygge på.
Han siger:
"Mine børn er i vandet."
"Det er ikke min skyld, du ikke holder af dem."
Han siger: "Du og havet er som én."
"Tato, jeg ved ikke, hvad det betyder."
"Naturen er abstrakt.
Den er ikke håndgribelig."
Jeg siger: "Tato, fuck dig.
Tager du gas på mig? Er det ikke håndgribeligt?"
Og Tato ved, at det er sandt.
"Det er citronhajer, du. Det er Pepsi Twist-dræberen.
Er du sindssyg?"
Alle hoppede i.
Tilbage var kaptajn Cook og mig.
Jeg drak, og når jeg drikker, bliver jeg dristig: "Kaptajn Cook!
Hopper du i, passer jeg butikken."
Men han var ikke interesseret.
Men han så, jeg drak og behandlede mig som et barn.
Han gav mig en fed idé,
men da jeg vågnede den næste dag, sagde jeg: "Kaptajn Cook...
Han spurgte: "Er du bange for hajer?"
"Vrøvl. Bare bliv nær båden."
"Når hajerne kommer, tager de de andre først."
Jeg sagde: "Det stemmer.
Når de er færdige med forretten,
er jeg allerede tilbage om bord.
Og fanger de mig her, lader jeg stå til, for så har de fortjent det.
Jeg går ikke i vejen for darwinisme."
Jeg hopper i.
Jeg får vand i masken.
Jeg kravler skuffet tilbage.
Masken lever ikke op til formålet.
Jeg råber til min guide: "Der kommer vand i masken!"
"Spyt, og tag dem på igen."
"Gentag højere, tak, for jeg hørte noget absurd.
Han siger: "Spyt, og tag dem på igen."
"Det er din fetich, ikke min!"
-"Sådan virker det." -"Ikke tale om.
-"Jo." -"Vi ringer til kundeservice.
Vi gør det sammen på højtaler."
"Spyt nu, og tag dem på."
"Jeg spytter ikke og tager dem på."
"Skal jeg spytte for dig?"
"Jeg er ikke din kælling.
Så jeg klarede det selv.
Jeg dykkede...
"Noronha er imponerende under vandet."
Og jeg var bange for at blive angrebet af et dyr.
Og det blev jeg. En havskildpadde.
Under vandet er de adrætte som fanden. Det vidste jeg ikke.
Jeg ved ikke, om alle er sådan, men mine er på nitrogen.
Måske var den i en hvals vakuum
eller kom ned ad bakke eller sådan.
Nogen kastede den i og sagde: "Fart på!"
Den var enorm. En stor, fed Michelangelo.
Den drønede forbi mig. Jeg råbte: "Skildpadde!"
Under vandet lyder det som...
Den så underligt på mig.
Det var en aktivist-skildpadde.
Den kastede et sugerør efter mig.
Med Greenpeace-tatovering på skjoldet,
en miljøagentur-nål, Speedo-badehætte
og havskildpadde-brochurer.
Den satte farten op, og det osede.
Upåvirket så jeg på den og tænkte: "Sikke et smukt dyr."
Så fik jeg vand i masken.
Jeg steg op, tømte masken, mine øjne blev klare,
og jeg så en finne på afstand.
"Fedt. Døden nærmer sig."
Jeg hoppede tilbage på båden
med hurtige hjerteslag
og satte mig ned. "Jeg er i live."
Så brummede mit ur. Der stod:
"Tillykke, du er begyndt på et nyt løb."
Uret ved ikke en skid.
Guiden nærmede sig båden og sagde:
"Hvad skete der? Kom tilbage i vandet."
"Nej." Han spurgte om hvorfor. "Den er der."
-"Hvad?" -"Dyret er der."
"Hvad?" Jeg siger: "Hajen. Citrondræberen."
-"Derovre?" -"I kød og blod."
-"Jeg tjekker. -"Hvad?"
Hvor meget betaler rejsebureauerne dem?
Man viser dem døden,
og de konfronterer den?
"Jeg glæder mig!"
Og så er han væk.
"Hvad fanden er risikotillægget?
Paulinho, kom tilbage på båden, guiden er forsvundet.
Han burde ikke dø på grund af en sær fetich for masker."
Guiden kom tilbage efter fem minutter.
Han sagde: "Rodrigo, hop i vandet!"
-"Ellers tak." -"Kom nu i."
"Ellers tak."
-"Det er ikke en haj." -"Hvad er det så?"
"Det er en delfin."
"Dem er jeg også bange for."
-Er I bange for delfiner? -Nej!
Så er I seje.
Nogen svarede: "Jeg har aldrig set en."
Det er alle tiders.
Men det giver ingen mening.
Jeg har aldrig set en sprængklar granat...
...men jeg er bange for den.
Fedt, I ikke er bange.
Lad mig finde et par her... Er I to et par?
Har I været sammen længe?
Tre år? Det er rart.
Tre år sammen og et barn på atten måneder.
Det var det.
Spillet er slut.
I er ikke bange for delfiner. Hvad hedder du?
Luana. Hvad laver du, Luana?
Lærer? Hvad underviser du i?
Børnehaven? Det er alle tiders.
Du bliver aldrig rig. Men det er dejligt.
Du bør betales mere. Men jeg er glad for dig.
Det må være berigende.
-Hvad hedder du? -Samuel.
Hvad laver du? Samuel og Luana.
Scenetekniker.
Scenetekniker? Han ændrer ting.
Han foretager sceneskift.
Over hele verden.
Tre år sammen. I tager til Noronha for at fejre det.
Vi gør det hvert fjerde år. Som VM.
I hopper på et fly til Noronha,
sejler ud på åbent hav og dykker.
Samuel går først og tager badebukser på,
et flot sceneskift.
Luana er stadig på båden, på Zoom og underviser en klasse.
Forældre fastholder deres børn: "Se læreren!"
Samuel svømmer ud og ser så en delfin.
Du bliver glad, ikke, Samuel? Fuck, mand. En delfin.
Han råber til delfinen...
Og delfinen svarer...
Han siger: "Delfinen kommer mod mig."
Samuel bliver spændt. "Kan jeg røre den?"
Røre en delfin? Hvad rører du normalt?
Hvad rører en scenetekniker?
Han rører alle kulisserne.
Se delfinen for jer, teksturen.
Samuel bliver ophidset, som delfinen nærmer sig.
"Luana! Kom og se, skat!
Jeg har en overraskelse!" Fortæl hende ikke hvad.
Delfinen nærmer sig, som kender den dig.
Som en scenedelfin.
Den putter sig ind til dig.
Du nulrer den, Samuca.
Det er dit øjeblik, Samuca.
Du går fra halen til halsen.
Sikke en glæde.
Juliana svømmer hen til dig.
Jeg sagde: "Juliana," ikke?
Luana svømmer hurtigt, en GoPro på hovedet.
Luana svømmer hurtigt.
Jeg holder pause og siger noget til publikum.
Rør jer ikke.
Jeg har læst en artikel, der siger, at næst efter mennesket
er delfiner den art, der er mest interesseret i at voldtage
mennesker.
Skal vi fortsætte?
Luana svømmede. Ikke, Luana?
Og Samuca var der. Lige her?
Han aede den og tænkte: "Sikke en dag.
Tak, rejsebureau."
Og delfinen siger...
Samuca har gang i hænderne, og så...
På det tidspunkt...
...dykker delfinen.
Den dykker bedre end dig. Ikke, Samuca? Det er en delfin.
Den begynder at sænke
dine badebukser med sit næb.
Det lille næb...
Delfiner er kloge.
De er den tredje klogeste art på planeten.
De er lige bag os og aberne. Aberne bærer wi-fi i Manaus.
Så tænk lige, hvad en delfin er i stand til.
Med badebukserne nede...
Jeg ville ikke sige det. Du er en rar fyr.
Vi fortsætter åbenhjertigt.
Hvad du troede
var en turistnulren,
var faktisk et sødt forspil.
Delfinen med stiv pik
begynder med fabelagtig dygtighed,
hjulpet af en slags havvandsglidecreme,
at kneppe Samuel i røven.
Med en skræmmende rytme.
Det er delfinen, der puler din røv.
Den puler så hårdt, at du tror, du har en livmoder,
for den rammer noget derinde.
Når du dukker op på overfladen skriger du:
"Luana, du skal ikke komme!"
Din stemme er skinger, en delfin røvpuler dig.
Luana kommer frem.
Da hun når frem, tænker hun:
"Det er sgu en underlig overraskelse."
Hun dykker ned og ser
Samuels desperate blik under vandet.
Og hun råber: "Samuel!
En delfin røvpuler dig!"
Som om du ikke vidste det. Ikke, Samuel? Den har kneppet dig i årevis.
Samuca siger: "Jeg twerker lidt. Måske kommer den hurtigere.
Det virker! Samuca er kvik, han er scenetekniker.
Delfinen: "Jeg vil ikke gøre dig gravid."
Han tager den ud og kommer. Et væld af sæd.
I er ved at drukne i sæd og havvand.
Et væld af delfinsæd og havvand.
Hey, Loppe! Nyder du showet, skat?
Ret tamt, ikke?
Det synes jeg.
I morgen hvis Loppes time handler om delfiner...
Hendes mor får et opkald: "Din datter græder,
banker hovedet mod væggen og råber: 'Ikke delfiner!"
Jeg tror, jeg overdrev lidt.
Jeg ville gøre mit synspunkt klart.
Jeg tror, det sivede ind.
Delfinen
svømmede væk.
Når de er tilfredsstillet, går de.
I svømmer langsomt tilbage til båden.
I fatter ikke, hvad der skete.
Om bord tilbereder den rare kaptajn mad på barbecuen.
"Vil I have kød?" Luana svarer: "Vi vil ikke have noget."
I går på toilettet og begynder at græde. Tårer og tårer, mange tårer.
Så hører I pludselig...
"Åh nej. Delfinerne er tilbage."
Det var kaptajnen, der sagde: "Vi er tilbage på stranden."
I går fra borde og ned på sandet
og fornemmer en sikkerhed. Det er landjorden.
I forstår ikke, hvad der skete.
I giver hinanden et kram. Første gang I rører hinanden
efter akten.
Samuel ser over Luanas skulder
på enden af sin albue
en lille klat delfinsæd.
Han børster det af.
Og lige nu vil jeg gerne spørge jer,
vil I
slette GoPro-videoen og ved blod besegle,
at ingen af jer nævner ordet delfin igen,
eller fortælle alle om det?
Det stemmer. Tavshed.
Tror I, at lægen,
reklamepigen eller advokaten har fortalt det?
Det sker ikke.
Det er en hemmelighed.
Ingen tør gå til politiet og sige:
"Betjent, Flipper
har kneppet os. Vi vil indgive klage."
-Hvordan så det ud?" -"Kærligt."
Ingen er bange for delfiner. Deres navn er en fælde.
Det ender på "N". Ingen er bange for det.
Nogen sigter: "Giv mig pengene, eller jeg sparker dig. Fuck det.
Var navnet Delfzilla, ville I ikke nærme jer vandet.
Delfzilla hvaler.
Respekter Delfzilla.
Hvad delfinen angår...
Derfor hedder de Trojan. Det er lettere at have sex.
Hed de Spermzilla, ville ingen købe dem.
"Tager du en Spermzilla på for at kneppe mig?"
Hun siger: "Det sker ikke. Min fisse er for lille."
De hedder Trojan efter den trojanske hest.
Hvilket brainstorm-møde fandt på det?
Idéen bag den trojanske hest
er, at fjenden går ind og åbner op.
Og det er præcis det, der ikke må ske.
De burde have kaldt dem SpermVagt eller SædLås.
Eller noget mere malerisk: Flødeskumskagedræber. Fedt.
Jeg gad godt gå ind og sige:
"Giv mig en æske Flødeskumskagedræber."
Så jeg gik ikke i vandet, fordi jeg var bange.
Godt, I ikke gjorde det.
Den aften
havde jeg mit show, så derfor tog jeg dertil.
Og da
showet var forbi, var det skønt. Vidunderlige folk på Noronha.
Jeg var så glad.
Tato, fra Falamansa, begyndte at spille.
Det var ikke Falamansa. Det var bare Tato.
Der var ikke nogen, der sagde: "Åh nej, hvor er bassisten?"
Folk var glade.
Jeg begyndte at danse med en pige. Skøn aften.
Pludselig blev der dannet et område foran scenen
under "Xote da Alegria."
Et par blev revet med og stødte ind i mig og pigen,
og min fod strejfede en skarp sten.
Skarp som en Ginsu-kniv.
Den skrabede min storetå, og huden gik af: "Åh pis!"
Og det var det øjeblik,
jeg skar min tå
på Noronha.
Jeg var..
Jeg var ligeglad. Det var som et fodboldstød.
Dem har jeg fået mange af. Jeg danser videre og tjekker senere.
Min fod klæbede til gulvet. "Underligt.
Uden Velcro-sandaler?"
Da pigen trådte tilbage, kiggede jeg, der var en blodpøl på gulvet.
"Jeg må stoppe." Jeg prikkede pigen på skulderen.
"Hvad?" Hun siger: "Ja?"
"Hør her,
vi må holde en pause."
Hun siger: "Hvad er der sket?" "Jeg har modgang.
Trængsler."
Jeg ledte efter Paulinho. Han er ældre, min ven,
han havde nok nogle ord, der kunne trøste mig.
Jeg kunne ikke mærke noget. Jeg var bekymret for blodet.
Showets kick og alkohol havde gjort mig følelsesløs.
Jeg sagde: "Paulinho, se her."
Han så på min fod og sagde: "Du mister din tå!"
Jeg lader mig altid rive med. Min tå begyndte at banke.
Jeg siger: "Åh nej, jeg mister min tå!"
-"Men det er på Noronha." -""Nej, Paulinho!"
-"Jeg ringer til min mor." -"Hvorfor det?"
"Jeg må fortælle, jeg mister min tå.
Hun er den rette person. Mor gav mig den tå. Den er væk.!"
Paulinho flippede ud. "Jeg finder en båre til dig."
"Jeg vil ikke ligge på en båre."
Vi var på scenen, Alle så os.
"På en båre med en skramme, det sker ikke."
"Bed om en kørestol. Det er mere værdigt."
Han forstod det ikke.
Han råbte: "Tung last kommer igennem!" Og jeg hoppede efter ham
og strintede blod på folk.
Da jeg kom tilbage, var jeg et rod. Jeg var blodig fra top til tå.
De hævede foden for at stoppe blødningen.
Blod dryppede på min skjorte, shorts, over alt.
På afstand så det ud til, jeg var blevet dolket otte gange
eller skudt fire gange. Folk var vildt bekymrede
og råbte.
Så hørte jeg...
"Utroligt! Er Bruno Gagliasso lige kommet?"
Mange tak, mine damer og herrer. Rodrigo Marques.
SÆRLIG TAK TIL
MOR, FAR, BIGA, RAPHA. PRODUCERNE GUI OG CAM.
MINE BRØDRE FRA STAND-UP COMEDY OG VENNER FRA BABILAK.
Tekster af: Maria Kastberg