Downloaded from YTS.MX
EN KOMEDIESPESIAL FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
I 2022, VAR ROMESH PÅ EN UTSOLGT TURNÉ I STORBRITANNIA…
Vil dere ha Wagamama?
…SOM KULMINERTE I EN NETFLIX-SPESIAL PÅ HANS HJEMMETEATER I CRAWLEY
ROMESH RANGANATHAN ER HJEMME
Hallo, Crawley!
NETFLIX SENDTE KAMERAER FOR Å FINNE UT MER OM FOLKET SOM SKAPTE MANNEN
-Skal du inkludere oss? -I min solo stand-up spesial?
Jeg ville at mamma skulle intervjue meg. Helt ærlig, hun var ikke førstevalget.
Ikke førstevalget blant srilankiske kvinner over 60.
OG FOR Å FINNE UT…
HVORFOR CRAWLEY?
Crawley er et drittsted. Jeg gjør en internasjonal Netflix-spesial
på et dritt-teater som ser ut som et ubrukt fritidssenter, og ingen bryr seg.
Går det bra?
VEIEN TIL CRAWLEY
"Jeg sitter her med komikeren som heter Romesh Ranganathan."
Hvem snakker du med?
Gjør det mot kameraet, liksom.
-Jeg er Romesh' mor, Shanthi Ranganathan. -Ok. Vil du begynne på nytt?
Jeg prøver å hjelpe deg. Du kan få et talk-show her.
-Så, fortsett. -Ok.
Jeg er Shanthi Ranganathan, Romesh' mor. Jeg ville bare introdusere meg selv.
"Jeg sitter her med komikeren som heter Romesh Ranganathan.
La oss snakke om Netflix-spesialen."
Det er en bra intro. Skrev du den?
-Ja. Nei. -Ok, det var en vill pause.
-Dinesh. -Å, ok. Fortsett.
"La oss bli kjent med deg.
Hva gjør deg interessant hos folket på Netflix?"
Kan du forklare det for meg?
-Jeg vet ikke hva som gjør meg… -Ikke svar sånn.
Bare si det ordentlig. Hva er det?
Jeg vet… Hva gjør meg interessant for folket på Netflix?
Jeg er ikke Tiger King. Jeg gjør en stand-up spesial.
6 UKER FØR SPESIALEN
Hvorfor er vi her?
Altså, Leesa, barna, moren min, broren min,
vet ikke at jeg skal gjøre en Netflix-spesial.
Jeg tror bare at det vil være en fin ting å fortelle dem.
Jeg tror mamma vil bli stolt og…
Leesa vil bli stolt, håper jeg. Barna vil bli…
Altså, barna mine driter i hva jeg gjør.
Så, forhåpentligvis blir de glade.
Jeg gjør stand-up. Det vet dere, sant? Veldig morsom.
-Ja. -Nasjonalskatt-status, skulle jeg si.
-Sikkert. -Ok, så…
Jeg skal gjøre turné-showet mitt.
Jeg skal filme det, og så skal de legge det ut på Netflix.
Så, hva skal vi gjøre? Skal du inkludere oss?
I min solo stand-up spesial? Vel, dere kan havne i etterteksten.
For en mulighet. Det er Netflix.
"Takk for fjerningen av selvtillit, Shanthi Ranganathan."
Å, takk.
"Takk for angsten over mine valg, Shanthi Ranganathan."
For vitaminpillene.
Du har rett, unnskyld. Du ga meg vitaminer.
-Ja, nettopp. -Det veier opp for årene med terapi.
"Du kom gjennom all den skaden."
-Pappa. -Ja? "Men med litt zink."
Ja.
Kan jeg få litt ros?
Det skal på en verdenskjent plattform.
"Å, tror du moren din kan få være med litt?" Hvorfor?
Hvorfor?
Dette er den eneste familien
der folk spør "Hva er min del?" om noen gjør noe.
Det ser man ikke i andre spesialer.
Du ser ikke at Chris Rock sier, "La meg introdusere fru Rock,"
og så kommer hun ut og shower litt.
Hva snakker du om?
-Bra jobbet. Det er gode nyheter. -Bra jobba.
-Takk. -Det er kona di.
Hun må jo støtte deg, om hun liker det eller ikke.
Mammas holdning til ekteskap. Hva?
Leesa må støtte meg, om hun liker det eller ei?
Du er mannen hennes.
-Var du stolt av faren vår? -Men greia er…
-I begynnelsen var jeg det. -Når? Ikke da vi var i live.
"Hvorfor i helvete plasserte livet denne drittsekken her?"
-Leesa… -Å, nei. Ikke involver meg.
Når dere går ut og spiser eller når dere er på fest,
om mannen din stirrer på en kvinne, ville du likt ham?
-Nei. -Dette er en flott…
Vet du hva, mamma? For en fin samtale om Netflix-spesialen min.
Du klarer å ta det opp i alle samtaler.
Det jeg ikke forventet var at jeg skulle snakke om en Netflix-spesial…
"Din jævla far!"
"Kommer det kvinner? Det ville faren din elsket."
"Jeg sier det, om han satt i teateret, ville jeg være her, her…"
Men til poenget, jeg skal gjøre en Netflix-spesial. Ingen av dere er med.
-Jeg vil bare påpeke det. -Ok.
Du er frekk.
Hvordan går det, Rom?
Trodde jeg skulle fortelle om spesialen, klemme alle, kjærlighet i rommet.
Det som skjedde var
at jeg fortalte om spesialen, og gikk fra rommet uten å like noen der.
Så, mamma, jeg skulle spørre deg om å intervjue meg,
men basert på i dag, har jeg noen tvil, for å være ærlig.
Hele greia er at vi introduserer meg til et nytt publikum.
Tenk på noen spørsmål du har lyst til å spørre meg.
-Hvorfor er du med i Netflix? -Jeg er ikke i Netflix.
-Unnskyld! -Når tilbød de deg en jobb?
-Du gjør Netflixen. -"Du gjør Netflixen."
Ok, spør meg om det.
Spørsmålet var…
Jeg glemte det.
-Dette kommer til å bli flott. -Flott, ja.
Hva er problemet?
Det er bare dere som gjør et dumt intervju.
Det er det greia er.
-Det er et intervju. -Ikke forbered…
Du kan ikke være med om du bare sukker av kjedsomhet hver…
-Gjør det når vi ikke er her. -Ja, det… Vet du hva?
Vedder på at han ønsker det.
-Ser du på pappas program, kjære? -Nei, mamma sier jeg ikke får lov.
Det er for mye banning.
Samme det. Vennene mine ser på. Hvorfor kan ikke jeg se på min egen far?
Du vil ikke se på ham når han er foran deg.
Hvorfor vil du se ham på TV?
"Hvorfor tror du at broren din, Dinesh, er så mye mer hjelpsom
og alltid har tid til å hjelpe meg?"
Noen ganger er jeg bare travel med jobb.
Så fort du er ferdig med jobb kan du i hvert fall sende melding,
-"Du ringte. Noe som haster?" -Ja, og det haster aldri.
En gang sa du, "Ring meg fort".
Jeg ringte og du sa: "Hva er buksestørrelsen din?"
Fordi du la på deg. Jeg ville bare finne rett størrelse.
Ja?
Altså, hva er poenget? Hva er jobben her? Hva prøver vi å gjøre?
For å finne ut mer om deg, hvorfor du gjør en Netflix-spesial.
Og… Små ting som det, lar publikum få vite.
Alle spørsmålet må strebe mot det målet, ja?
Ok.
"La oss grave dypere ned i Netflix-spesialen.
Hvorfor er vi i Crawley?"
-Vi er i Crawley fordi… -Ja.
Jeg vokste opp i Crawley. Jeg jobbet i Crawley, og jeg bor fortsatt i Crawley.
Ok.
Så, du vet, det er en del av mitt liv.
Jeg tenkte det ville være bra
å ta med spesialen hit til Crawley, til The Hawth.
Mitt lokale teater.
For et fint svar du ga. Det gjorde meg glad.
-Er du fornøyd? -Ja.
Det jeg vil fortelle dem nå er at
jeg faktisk har bestemt at vi skal filme spesialen her.
Ikke her, men i Crawley, på The Hawth. The Hawth Theater.
-Er det fint der? -Fra utsiden? Nei, det er grusomt.
Men inni…
Innsiden ser ut som utsiden, for å være ærlig.
Jeg ville ikke filmet utsiden. Det er mitt råd.
-Jeg leide en drone. -Jeg håper den flyr høyt.
Kan jeg få to ord med dere, gutter?
Ja, greit.
Jeg ville si noe. Dere vet den spesialen jeg snakket om?
Jeg skal fortelle dere hvor den er, og jeg vil ha en ærlig reaksjon, ok?
Jeg har altså bestemt å gjøre den…
-I vårt hus. -Nei.
The Hawth i Crawley.
Seriøst?
-Wow! -Her?
-Unnskyld? -I Crawley?
-Ja. -Det er der vi skal gjøre vårt show.
Skal dere gjøre deres show der?
-Det skal vi. -Hvilket show?
Vi skal danse og spille teater, og sånne greier.
-Ikke i det store rommet, eller? -Jo.
-I det store rommet. -Neste uke.
De skal gjøre barneteater i samme rom som jeg gjør spesialen?
Det var derfor jeg sa at… Jeg trodde du skulle gjøre det et finere sted.
Jeg kommer til å gå på scenen og tenke,
"Her er scenen der storheter som Alex og Charlie Ranganathan opptrådde"?
-Ja. -Ja.
-Hva er feil med det? -Det er ikke noe feil.
Går det bra?
-Ja, det går bra. Det er bare… -Du ser deppa ut.
Så, den uken jeg skal gjøre spesialen,
skal barna mine gjøre tre utsolgte show på The Hawth.
Et barneteater.
Et barneteater gjør samme antall show som min Netflix-spesial.
"La oss snakke om livet på veien. Savner Leesa og guttene deg?
Hvordan holder du dem…
Holder du på romansen?"
Med Leesa og barna?
-Nei, jeg mente Leesa. -Nettopp.
"Når du er borte, har dere prøvd sexy telefonsamtaler?"
-Hva? -Sexy samtaler med kona di.
-Sexy telefonsamtaler? -Ja.
Sexy telefonsamtaler.
-For å holde på romansen. -Hva er dette?
Hvorfor har du sexy telefonsamtaler?
Dette første gang jeg har hørt om "sexy telefonsamtaler".
-Hva mener du med det? -Skal jeg si det?
"Hei, Leesa. Hva har du på deg i dag?"
Det er som…
"Har du på deg trusene jeg kjøpte til deg?"
Det er sexy spørsmål. Hvorfor må jeg fortelle deg det?
Prøver du å si til meg at du aldri snakker med Leesa med en sexy stemme?
-Nei. -Aldri?
Aldri.
-Snakket du med pappa med sexy stemme? -Kanskje, da jeg var 20, 21.
Etter det gjorde han meg sint. Så, ingen sexy samtaler.
-Du hadde det med pappa? -Ja, hvorfor ikke?
Hva sa du, da?
Visse ting kan jeg ikke si. Frekt.
"Jeg fikk oppholdstillatelse. Din skitne fyr."
Nei…
-"Hvorfor er du med en annen dame?" -Herregud!
2 UKER FØR SPESIALEN
Hva er planen i dag?
Poenget med i dag
er å få en liten innsikt i Crawley og effekten byen har hatt på meg.
Så, jeg har valgt litt vi kan gjøre.
Jeg tar med Din og mamma,
og så kan vi bare ta en prat om bakgrunnen min, håper jeg.
Jeg tenkte vi kunne dra til Broadfield, som er
der jeg var i mesteparten av barndommen min.
Vi bodde i en kommunal bolig…
Det hadde bare vært fint å snakke om opplevelsene våre der.
Broadfield skapte meg, kanskje mer enn Crawley.
Dette er huset der stand-up karrieren startet. Ikke her.
Jeg startet med stand-up da jeg bodde her.
En gang hoppet jeg ut av vinduet bak.
Jeg hoppet ut av rommet for å snike meg ut, jeg vet ikke når,
og jeg husker at jeg landet og reiste meg,
og pappa stirret på meg gjennom vinduet.
Etter å ha knullet noen?
-Hver eneste gang. Hvorfor? -Jeg vil vite.
Det er dårlig for meg. Jeg knullet ikke en jente.
Du ville at jeg skulle være jomfru til 37.
-Bra jobbet. Drøm oppnådd. -Og det var han, for det meste.
-Det var derfor du studerte. -Første gang teller ikke.
Ok. Du har gjort det bra.
Du var jomfru til du ble 37.
Jeg tullet. Jeg var 35.
Pappa var ikke jomfru.
-Pappa forsvant. -For en frekk mann.
Han hadde så mye sex som gift. Det var utrolig, ja.
Og du fant…
Det er sjeldent å misunne din døde fars nivå av action.
Player!
Dere… Begge dere to sov, men jeg visste hvor han skulle.
Hvor skulle han?
Bewbush.
Herre!
-Dette blir detaljert. -Jeg dro dit.
Kvinnen han likte… Bilen hans var der. Jeg snudde og kom tilbake.
Du ville ikke ta ham? "Kjør på, vi ses senere."
Den var bra…
Uansett…
Bare mamma i vinduet…
"Der er rumpa jeg kjenner som går opp og ned. Vi ses. Ha det gøy."
Rart. Forventet ikke å høre at pappa var utro fra mamma.
Hvorfor? Vi latet som om vi ikke visste noe om det.
Du fortalte oss om det hver dag på vei til skolen. Vi visste om det.
Helt greit.
Jeg visste at pappa var utro før timeplanen.
Bare les historien. "Men først, faren din er en utro drittsekk."
"Fem ganger fire?"
Det er sant.
-Uansett, på tross av alt det… -Ja.
-Det er mange gode minner. -Det var jeg som led.
Jeg ville holde dere glade.
-Ja. -Hva skjedde…
-Jeg pleide å jobbe mye overtid. -Mhm.
-Ja. -Og for…
-Det gjorde oss glade. -Du var ute.
"Kan du ta et skift til, mamma?"
Gud, vi slet virkelig.
-Jeg er glad vi gjorde dette. -Ok.
Hvordan var det å komme tilbake?
Jeg har gode minner herfra. Ikke som at jeg dro dit og bare,
"Herregud. Takk og lov at jeg kom meg vekk."
Det var ikke sånn. Jeg likte Broadfield.
Bilen ble brannbombet i blant, man fant gress slengende rundt,
om du gikk forbi spritsjappa krevde en narkoman at du kjøpte en sider,
men sett bort fra det, elsket jeg å bo her.
Nå skal vi til Hazelwick School…
der jeg var elev rett etter at vi flyttet til Broadfield,
og dro tilbake for å jobbe som lærer.
Det er et tema at jeg drar tilbake til gamle steder.
Jeg er som Jesus.
Stemmer det? Funker det?
Siden han gjenoppsto? Jeg vet ikke om han dro til samme steder.
Det må han ha gjort i blant, om han fant et bra lunsj-sted.
Snekkere er vanemennesker. Om de finner et bra sted drar de tilbake dit.
Jeg tenkte det ville være kult
å besøke noen
nøkkelsteder i Crawley. Jeg underviste og var elev her.
-Ja. -Du gikk her.
Ja.
-Du kom på foreldremøtene i blant. -Ja.
Jeg var det man kaller en sosial kameleon,
noe som betydde at jeg slikket ræv for å virke populær.
"Ja, jeg liker dem." "Ja, det liker jeg."
Jeg hadde det, fordi vi var feite barn.
Kanskje, dere…
"Kanskje."
"Det er mulig.
Ja, dette er det første jeg er enig i, dere var feite barn.
Jeg hadde ikke tenkt til å snakke, men dette bryr jeg meg om."
Du spurte om jeg kunne slippe deg av lenger unna?
-Fordi han var flau. -Var du flau?
Når det ringte jenter hjem til oss sa de: "Er Dinesh der?"
Da sa mamma: "Vent litt."
"Dini!"
Herregud! Hvorfor gjorde du det?
"Dini, din lille jomfru, telefon til deg."
"Dinesh, ta med din lille penis og ta telefonen."
Det sa jeg aldri.
-Ikke? -Nei! Folk vil tro jeg er gal.
Bruker det ordet… nei!
De kommer til den konklusjonen fra sitater, ikke fra det vi sier.
Kanskje, ja.
Hvordan var vi på skolen?
Du var vanskelig.
Når jeg sendte deg opp for å studere, satt du og leste en bok.
-Det var det. -Ja. For en rebell.
Ja.
De sa vi kunne gå til et klasserom og snakke med barna.
Hvorfor det? Hva er målet ditt?
Jeg vil se deres reaksjon på at jeg skal gjøre spesialen.
-Ok. -De kanskje klikker helt.
GÅ PÅ VENSTRE SIDE
-Hei. -Hei, sann!
Hallo. Hei. Hvordan går det?
-Vi har en spesiell gjest. -Hallo.
-Hei, dere. -Hallo.
-Vi pleide å være kollegaer. -Absolutt.
Hvordan var han som lærer? Var han flink?
Han var lærer i naborommet. Ungene hadde det gøy i hvert fall.
-Ja… -Vil du introdusere deg selv?
Ja, absolutt.
-Jeg er Romesh Ranganathan, en komiker. -Jeg kan… er det kult å se ham?
-Nei. Jeg mener ikke det slemt altså. -Der er du.
Hva tenker alle om spesialen?
Netflix-spesialen? Vet noen om dette?
Jeg skal spille in showet på… Vet dere om Hawth?
-Ja. -Landets beste teater.
-Ja… -Ja.
Så alle Askepott?
Husker noen? Husker dere hvem som var den magiske speilet?
-Ja! -Du.
-Ja? Ja, dere. -Jeg tror… jeg tror hun er plassert her.
Du har en stor framtid.
-Takk, alle sammen. Ha det bra. -Lykke til. Og vær glade.
-Glad i dere. -Takk.
-Hva? -Hvorfor?
-Jeg trodde du skulle gå? -Men jeg har ikke begynt å gå.
-Og så gjør du som Elvis. -Jeg har et spørsmål.
Du har et spørsmål? Unnskyld. Ja, så klart.
Følte du deg utenfor på Hazelwick på grunn av
etnisiteten eller personligheten din?
-Personligheten? -Jeg vet ikke.
Du er sikkert en snill mann.
-Jeg skjønner at du syns det. -Jeg må si…
-Vent. Nei, dette er… -Du var tjukk som barn.
Husker du det?
-Myk overalt. -Ok, mamma. Det kan du ikke si.
Greit, takk dere. Ha det så bra.
-Ha det! -Vi ses. Ha det! Ok.
Ha det bra.
Vær glade.
Vent litt. Underviste du her når du gjorde stand-up?
Ja, jeg gjorde begge deler. Så jeg brant lyset i begge ender.
Men allikevel.
Jeg gjorde at vi nesten havnet i
total fattigdom, så jeg kunne jage drømmen.
Til og med nå tenker jeg,
"Du gjorde noe som gjorde en faktisk forskjell.
Underviser, et ærefullt yrke, noe av det beste du kan gjøre."
Og jeg var på vei til å ha en flott karriere, og sånn.
Så tenkte jeg, "Vet du hva? Dette mater ikke egoet mitt nok.
Jeg er lei av å gjøre ting som er barne-sentrert.
Hva med en jobb som handler om meg?
Og ikke bare skal jeg gjøre det,
jeg skal kjøre inntekten vår ned i bakken for å virkeliggjøre det."
Om man tenker på det, er jeg en av de verste jeg kjenner.
"Kan du fortelle de der hjemme om Netflix-spesialen?"
Ja, det er et stand-up show.
Stand-up komedie, ja.
-Ja. -Og?
-Vel… -Er det alt?
Jeg er ikke ferdig. Det er et stand-up show
om livet mitt, og mine tanker om hva som skjer rundt i verden.
-Det er et bra show. Du har sett det? -Jeg har sett det, ja. Ok.
-Hva din favorittdel? -Jeg husker ikke.
-Hva som… Bare nevn en del. -Det kan jeg ikke.
-Du kan ikke? -Nei.
Vet du ikke noe jeg snakker om i showet?
-Nei. Hvordan ble du komiker? -Nei.
-Hvorfor du ble komiker? -Nei.
Da kan jeg ikke hjelpe deg. Jeg kan ikke si det.
Så du showet? Husker du noe?
Ærlig talt, så løy jeg for deg. Jeg har ikke sett showet.
Jeg har hatt 200 datoer. Du har ikke sett ett av dem?
Jeg husker ikke. Det var så lenge siden.
Kom igjen, Alex.
1 UKE FØR SPESIALEN
-Kan jeg spørre om noe? -Hei.
Ja, kjør på.
Jeg vil ikke høres arrogant ut, liksom.
Mhm.
Men jeg trodde det skulle være litt mer snakk om dette showet.
Ingen har liksom, nevnt det til meg. Ingen har liksom sagt…
Ingen har sagt noe når jeg leverer barna på skolen.
-Har noen spurt om fordeler? -Nei.
-Tenk fort, mamma. -Hva forventet du?
At alle skulle være spente, hoppe nedover veien,
og si, "Hurra! Romesh har en Netflix-spesial"?
Hurra!
-Sånn ja. -Nå gjør dere narr av meg.
De snakker om Stages-billettene våre.
Sier dere at min spesial har samme nivå av omtale
som Stages-musikalen?
De kan gi ut noen løpesedler til alle på skolen.
Ja.
Jeg gir ikke ut løpesedler.
-Syns du ikke det er vilt? -Vi kan gjøre det på morgenen. Så…
Nei, altså… Hører du hva jeg sier?
-Nei… -Jeg tror du innbiller deg dette.
-Jeg tror folk snakker om det. -Jeg innbiller meg.
-Ingen snakker om det. -Folk snakker.
Du har ikke hørt noen snakke om det?
Ikke til meg, men kanskje jeg skal starte en samtale.
-Hørte du om Romesh… -Vi rollespiller.
Tenk at jeg er ved skolen.
Hallo, går det bra? Fin helg?
-Hva gjør du? -Ja, det var en fin helg, takk.
Har du hørt at Romesh har et…? Jeg kan ikke.
-Du kan ikke… -En Netflix-spesial!
En Netflix-spesial på The Hawth, om du vil gå på den?
-Er ikke Romesh mannen din? -Jo.
-Om du ikke har planer… -Sliter han, eller?
Nei.
Hvordan er showet?
-Jo, det er bra. -Hva handler det om?
-Han har gjort det i tre år. -Jeg vet.
-Og du har bare sett det en gang? -Jeg har tre barn, og det er…
Se, her er Charlie.
-Greit, må dra. Ha det! -Hva?
-Du glemte meg. -Unnskyld, Alex.
Ja.
Du visste ikke noe om showet, og du glemte et av barna dine.
Ingen vet at jeg gjør showet. Billettene er i salg.
Ingen jeg snakker med vet om det. Mamma glemmer i blant.
Så… Det er ikke slik jeg håpet det skulle bli.
Virkelig… Altså, jeg er på et trygt sted her, ok?
Jeg vil slippe ned min ytre vegg av ydmykhet her, liksom.
Hvorfor i helvete er alle så uinteresserte i dette?
Crawley er et drittsted. The Hawth er dritt.
Jeg gjør en internasjonal Netflix-spesial
på deres jævla dritt-teater som ser ut som et ubrukt fritidssenter,
og ingen bryr seg.
Det er vilt. Hvorfor er ikke folk ute?
"Er ikke det han med Netflix-spesialen?"
"Hei, Rom. Du skal på The Hawth." Ingen vet om det.
"Likte du familieferiene vi tok deg med på som barn?"
Hvorfor spør du om det?
Dette er en mulighet for meg å spørre det spørsmålet.
Men det er ikke den eneste muligheten til å spørre.
-Du er mora mi. -Når intervjuet jeg deg?
Kan du ikke spørre om høytider når vi er hjemme?
Dette er liksom… De har satt opp lys og greier.
Herregud!
"Likte du familieferiene vi tok deg med på som barn?"
Ja.
Takk.
-"Er du en god bror og sønn?" -Herre jævla gud.
"Tar du med broren din på ferie om muligheten byr seg?"
Hva skjer med ferier? Det er spørsmål nummer to om ferier.
-Du skal til Portugal på ferie. -Ja.
Jeg vil gjerne bli med. Men…
Du sa ikke noe, og jeg er en sånn person, som ikke spør.
Kan jeg bli med til Portugal?
-Hæ? -Snakket du med Leesa om dette?
Ja.
Kan Dinesh få en boks med "Hold kjeft"?
Hei, pappa?
Du oppfører deg som om vi ikke er her. Du bare banner.
Jeg er i rommet, og det må du respektere.
-Hva snakker du om? -Har dere snakket uten meg?
-Ja. -Ja, mange ganger.
Nei, om…
Klager på vekten min, at jeg giftet meg med en hvit kvinne…
-Det er ikke noe jeg vil ha deg med på. -Ja.
Har dere snakket om Portugal uten meg?
Jeg har nevnt at vi skal på ferie til Portugal.
-At vi fem skal dra. -Ja.
Vil du ha med moren din til Portugal?
-Vil jeg ha med mamma til Portugal? -Godt spørsmål.
-Ja. -Svar Leesa.
-Husk, hun lytter. -Ja, svar henne, pappa.
-Svar henne. -Vil du være med til Portugal?
Nå har du jo spurt moren din om å bli med til Portugal. Du inviterte moren din.
-Jeg har ikke… Hvorfor… -Jo!
-Når? -Akkurat nå!
-Når? Hva sa jeg? -Du spurte om hun ville bli med.
Nei! Gud, nei. Det var hypotetisk. Jeg sa… Nei!
Om jeg sier, "ja", så kommer du…
-Til å ta sjansen, ja. -Nettopp.
Du vil dette. Jeg inviterte henne ikke.
-Du vil ikke ha meg med. -Sier jeg nei…
Vent litt. Ok, nei…
-Si sannheten, Romesh. -Ok, greit.
Jeg tror vi må snakke sammen.
-Hvorfor? -Alene.
Hva mener du? Du inviterte moren din på ferie med oss.
-Det er tredje gangen du sier det. -Om jeg sier nei, blir moren din trist.
Å be om en prat er ikke så diskret, er det?
-Det er derfor jeg sier vi må… -Og så kommer jeg og sier: "Nei."
"Jeg lurer på hva som skjedde i den private samtalen de hadde."
-Nei, men… -"Vanskelig å finne ut av."
"Leesa vil vel ha meg med, for hun sa ikke noe foran meg.
Så hadde de en separat samtale, og nå skal jeg ikke dra."
-Vi får snakke om dette senere. -Ja, ok. Ja.
24 TIMER SENERE
Moren din blir ikke med oss. Dere to kan ta en ferie sammen senere i år.
Hvorfor i helvete skal jeg det?
"Hva er det neste for Romesh Ranganathan?"
Det neste som skjer er at jeg skal på ferie til Portugal etter dette showet.
Så kjedelig. Kanskje spennende for deg.
"Jeg skal på ferie til Portugal."
Takk, Romi.
-Skal jeg si en hemmelighet? -Kjør på.
Jeg har vært på dine show. Jeg møter alle som jobber med deg.
De snakket så godt om deg.
Hvor vennlig du er, at du passer på dem, og at du er snille mot dem.
Som en mor,
har jeg oppdratt deg vel. Det gjorde meg så stolt, helt ærlig.
Bra. Nok et godt spørsmål.
Det jeg likte med spørsmålet var at det ikke krevde et svar.
Og det roste deg. Det var flott. En dobbel seier.
-Tusen takk, mamma. -Takk, kjære…
-Dette var fint. -…for at jeg fikk muligheten.
-Det var gøy. -Det var flott.
Som en siste overraskelse,
på toppen av en kransekake som, ærlig talt, er laget av dritt,
har jeg fått hengt opp et lite skilt.
For å markere min hjemkomst til The Hawth Theater i Crawley.
Hva håper du de sier når de får se det?
Dette er det jeg håper på. Jeg skal spille det ut for dere.
Så, mamma…
"Så, Romi, hva…?"
Hun har ikke briller.
"Romesh Ranganathan er hjemme."
"Herre…
Vet du hva dette minner meg om?
Da faren din knullet sekretæren sin."
Noe sånt.
Sånn. Se der.
ROMESH RANGANATHAN ER HJEMME
-Hva synes dere? -Han er hjemme.
-Du er hjemme? -Han har bare kommet hjem.
-Jeg er så spent på å se skiltet. -Hva mener du? Du ser det nå.
Noen folk vil tenke: "Romesh er på The Hawth."
Andre vil tenke: "Endelig er han deportert."
-Hva synes dere? Er det for mye? -Hva synes du? Liker du det?
Vel, jeg spurte om det og det er der oppe nå.
-Dere kan gjette hva jeg syns. -Hvorfor spør du nå?
-Det er der nå. Det er permanent. -Og du spør oss?
"Hva synes dere? Er det for mye?" Hva?
Jeg kan begynne igjen. Der er skiltet. Driter i hva dere syns.
Ja, de stavet det rett.
-Det er bra. -Ok, greit. Glem det.
-Jeg angrer på at dere så det. -Ikke vær sånn. Vær snill.
Viste skiltet. "Hva syns dere?" "Hvorfor ble vi ikke involvert før?"
Hva ville en ung Romesh tenke om hvor du er i dag?
Jeg tror han ville blitt glad, liksom? Som en ung, masturberende ensomulv,
kan jeg ikke tro at han noen gang trodde at han skulle bli
en komiker som skal ha en Netflix-spesial i hjembyen.
Han ville blitt glad. Han ville gått på badet og kjørt på igjen.
MED SHANTHI, LEESA, DINESH, ALEX, CHARLIE
Tekst: Mia Borgersen