Downloaded from YTS.MX
UN PROGRAM SPECIAL DE COMEDIE NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ÎN 2022, ROMESH A PORNIT ÎNTR-UN TURNEU PRIN MAREA BRITANIE
Vrei ceva de la Wagamama?
…CULMINÂND CU UN SPECTACOL FILMAT ÎN ORAȘUL SĂU NATAL, CRAWLEY
ROMESH RANGANATHAN E ACASĂ
Salutare, Crawley!
NETFLIX A TRIMIS CAMERE CA SĂ AFLE MAI MULTE DESPRE CEI DIN SPATELE LUI
Apărem și noi?
În spectacolul meu?
Voiam să-mi ia mama interviul.
Sincer, n-a fost prima mea alegere.
N-ar fi nici prima alegere pentru o femeie din Sri Lanka.
ȘI PENTRU A AFLA
DE CE CRAWLEY
Crawley e o fundătură!
Filmez un program special pentru Netflix
într-un teatru de rahat care arată ca un mall abandonat
și nimănui nu-i pasă!
Te simți bine?
DRUMUL SPRE CRAWLEY
Sunt aici cu comicul
numit Romesh Ranganathan.
Cu cine vorbești?
Uită-te la cameră.
Sunt mama lui Romesh, Shanthi Ranganathan.
O iei de la capăt?
Vreau să te ajut. Poate primești o emisiune.
- Haide! - Bine.
Sunt Shanthi Ranganathan,
mama lui Romesh.
Voiam să mă prezint.
Stau aici, cu comicul Romesh Ranganathan.
Să discutăm despre spectacolul pentru Netflix.
E bine. Tu ai scris asta?
- Da. Nu… - Ce pauză lungă!
- Dinesh! - Haide!
Hai să te cunoaștem.
Ce te face interesant pentru cei de la Netflix?
Îmi poți explica?
- Nu știu… - Nu așa se răspunde!
Vorbește normal!
Nu… Ce mă face interesant pentru Netflix?
- Da. - Nu sunt Tiger King!
E un spectacol de comedie.
ȘASE SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE DE SPECTACOL
Ce facem aici?
Păi…
Leesa, copiii, mama, fratele meu…
Ei nu știu că filmez pentru Netflix.
M-am gândit
că ar fi frumos să-i anunț.
Cred că mama ar fi mândră.
Leesa ar fi mândră, sper… Copiii…
Copiilor mei nu le pasă ce fac eu.
Sper că vor fi încântați.
Eu fac comedie. Știți asta.
- Da. - Amuzant.
- Da. - Sunt o comoară națională.
- Sigur. - Bine.
O să pornesc în turneu.
O să filmăm și o să fie pe Netflix.
Noi ce facem?
Apărem și noi?
În spectacolul meu?
- Da. - Vă trec pe generic.
- E o șansă. E Netflix! - Pune-ne pe generic!
„Mersi că ai scăpat de stima de sine, Shanthi Ranganathan.”
Mersi!
„Mulțumesc pentru anxietatea alegerilor, Shanthi Ranganathan.”
- Exagerezi! - Pentru vitamine.
Ai dreptate. Mi-ai dat vitamine.
- Așa. - Să uităm de anii la psiholog.
„Măcar ai fost sănătos.”
- Tată? - Da. „Cu puțin zinc.”
Da.
Mă lași în pace?
Apar pe o platformă mondială.
„Ar putea să apară și mama ta?” De ce?
De ce?
E singura familie
în care dacă zici că faci ceva, auzi: „Și eu unde apar?”
Nu vezi asta în alte spectacole.
Chris Rock nu începe: „Să v-o prezint pe dna Rock”,
iar ea apare și spune ceva.
Ce tot spui acolo?
- Felicitări! E o veste bună! - Bravo!
- Mulțumesc. - E soția ta.
Trebuie să te susțină, chiar dacă nu-i place.
Asta e părerea ei despre căsnicii.
- Leesa trebuie să mă susțină? - Sigur! Ești soțul ei.
Erai mândră de tata?
Ideea e…
- La început, da. - Când? Când am venit noi, nu erai.
„De ce mi l-a adus viața pe dobitocul ăsta?”
- Leesa. - Nu mă băgați!
Când ești la masă sau la o petrecere,
dacă soțul tău se uită la o femeie,
îți convine?
- Nu. - Ce…
Știi ceva, mamă? E o discuție minunată legată de spectacolul meu!
Poți face asta la orice discuție.
Dar nu mă așteptam ca eu să-ți spun despre Netflix…
„Tatăl tău…”
„Vor fi femei acolo? Tatălui tău i-ar fi plăcut!”
„Dacă era acolo, eu eram aici, aici, aici…”
Să revenim. Eu fac spectacolul. Voi nu apăreți.
- Vreau să fie clar. - Bine.
Ești nepoliticos.
Cum merge, Rom?
Credeam că o să le spun despre spectacol, o să mă îmbrățișeze…
Dar, de fapt…
Le-am spus de spectacol și am ieșit foarte supărat.
Mamă, voiam să te rog să-mi iei un interviu.
Dar, după ce ai făcut azi, încep să mă îndoiesc.
Ideea e că voi fi prezentat unui public nou.
Gândește-te la câteva întrebări.
Ce te-a făcut să mergi la Netflix?
- Te-au invitat… - N-am mers la ei.
- Scuze. - Când ți-au oferit asta?
- Lucrezi cu Netflix. - Lucrez cu ei…
Bine. Întreabă-mă!
Întrebarea…
Am uitat.
- O să fie minunat. - Da.
Tu ce ai?
Voi faceți un interviu tâmpit!
Asta e ideea!
- E un interviu! - Nu te pregătești!
Nu apari, dacă tot oftezi de plictiseală!
Fă-l când nu suntem aici!
Da… Știi ceva?
Cred că își dorește asta.
Tu te uiți la ce face tatăl tău?
Nu. Nu mă lasă mama.
Înjură prea mult.
Nu-mi pasă. Prietenii mei se uită. Nu pot să-l văd pe tata?
Nu te uiți când e în cameră cu tine.
De ce te-ai uita la TV.
De ce crezi că fratele tău, Dinesh, e mult mai de ajutor
și găsește mereu timp să mă ajute?
Uneori, sunt ocupat cu munca.
Da. Și când termini treaba,
dă-mi măcar un mesaj. „M-ai sunat. E ceva urgent?”
Da. Nu e niciodată urgent.
Mi-ai scris să te sun urgent
și m-ai întrebat ce mărime port la pantaloni.
Te-ai îngrășat. Voiam să aflu ce mărime porți.
Da?
Care e ideea? Ce vrei să faci aici?
Ce facem aici?
Aflăm mai multe despre tine. De ce faci spectacolul pentru Netflix.
Și…
Ca să afle publicul despre tine.
Toate întrebările astea trebuie să ducă undeva.
Bine.
Să vorbim mai multe despre spectacolul tău.
De ce suntem în Crawley?
Suntem în Crawley, pentru că…
Da.
- Am crescut aici. - Da.
Aici am lucrat și aici locuiesc.
Bine.
Deci face parte din…
viața mea.
M-am gândit că ar fi bine
să filmez spectacolul aici, la The Hawth,
în teatrul local.
Ce răspuns frumos. Sunt foarte bucuroasă.
Îți place?
Da.
Vreau să le spun
că am decis să filmez
totul aici.
Nu aici, în Crawley, la The Hawth.
La Teatrul Hawth.
Arată frumos?
Din afară? Nu. E oribil.
Dar înăuntru…
E cam la fel ca afară, sincer.
Nu filmați nimic exterior. Ăsta e sfatul meu.
Am închiriat o dronă.
Sper că se înalță mult.
Băieți, putem discuta ceva?
Da, sigur.
Voiam să vă spun… Știți că filmez spectacolul?
Vă zic unde.
Vreau să vă aflu reacția.
Am decis
să îl filmez…
- Acasă? - Nu.
La Hawth, în Crawley.
Pe bune?
- Uau! - Aici?
- Poftim? - În Crawley?
- Da. - Acolo avem și noi spectacolul.
Aveți spectacolul acolo?
- Da. - Ce spectacol?
Dans, actorie și chestii din astea.
- Sper că nu în sala mare. - Ba da.
- În sala mare. - Săptămâna viitoare.
Deci au un spectacol pentru copii în aceeași sală?
Asta spuneam. Credeam că alegi ceva mai prestigios.
O să intru la spectacol gândindu-mă
că e aceeași sală în care au jucat Alex și Charlie Ranganathan?
- Da. - Da.
- Ce e? - Nu e nimic.
Te simți bine?
- Da. Doar că… - Pari deprimat.
Cu o săptămână înainte de spectacol,
copiii mei au trei spectacole cu casa închisă la Hawth.
O producție pentru copii!
Pentru copii!
O să aibă aceeași durată cât spectacolul meu!
Să vorbim despre turnee.
Leesei și copiilor le e dor de tine? Cum păstrezi…
iubirea vie?
Cu Leesa și copiii?
- Mă refeream la Leesa. - Da.
Când ești plecat, ai încercat telefoane sexy?
- Ce? - Telefoane sexy?
- Da.
Să discuți cu soția sa.
- Ca să ții vie iubirea. - Ce e asta?
De ce dai telefoane sexy?
De ce le dai?
Sincer, e prima oară când aud expresia asta.
- Cum adică telefoane sexy? - Să-ți spun eu?
„Bună, Leesa.
Ce porți azi?”
E…
„Porți chiloții pe care ți i-am luat eu?”
Sunt întrebări sexy.
De ce trebuie să-ți zic eu?
Vrei să spui
că nu vorbești cu Leesa
cu o voce sexy?
- Nu. - Niciodată?
Niciodată!
Tu vorbeai așa cu tata?
Poate, pe la 20 sau 21 de ani.
După aia m-a supărat, așa că n-a primit telefoane sexy.
- N-a primit. - I-ai dat telefoane sexy?
Da. De ce nu?
Ce-i spuneai?
Nu-ți pot spune unele lucruri.
- Nu e frumos. - „Avem rezidență permanentă!”
Ticălos nenorocit!
Nu…
- „De ce ești cu altă femeie?” - Doamne!
DOUĂ SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE DE SPECTACOL
Ce facem azi?
Ideea e
să vedem cum e orașul și cum mă afectează pe mine.
Deci…
Am ales câteva chestii…
Ies…
cu Din și cu mama
și o să discutăm despre… sper că despre trecutul meu.
M-am gândit
să mergem în Broadfield,
unde mi-am petrecut copilăria,
într-o casă a primăriei.
M-am gândit că ar fi frumos
să vorbim despre experiența noastră.
Broadfield m-a format mai mult decât orașul în sine.
Aici mi-am început cariera. Nu chiar aici.
Dar făceam stand-up când stăteam aici.
Am ieșit pe geamul din spate…
Am sărit din camera mea și m-am furișat afară.
Îmi amintesc că am căzut, m-am ridicat,
iar tata se uita la mine pe geam.
Era cu o fată?
- De ce spui mereu asta? - Vreau să aflu.
Și mie îmi face rău.
- Nu eram cu o fată. - Da.
Ai vrut să fiu virgin până la 37 de ani.
- Bravo! Ți-a ieșit! - Și a fost.
- De asta ai învățat. - Prima nu s-a pus.
Bine.
- Ce? - Te-ai descurcat.
Ai fost virgin până la 37 de ani.
Glumeam!
Aveam 35!
Cine nu era virgin? Tata!
A dispărut.
Era plin de viață!
A făcut mult sex, deși era însurat!
Iar tu ai…
Rareori îți invidiezi tatăl mort.
Mare crai!
Voi dormeați, dar eu știam unde se duce.
Unde se ducea?
În Bewbush.
Doamne!
- Intră în amănunte. - M-am dus și eu.
La femeia aia. Mașina lui era acolo.
Am întors și am venit acasă.
- N-ai vrut să-l prinzi? - Dă-i-o bine! Ne vedem mai încolo!
Ce tare a fost!
Mă rog…
Mama, pe geam…
„Recunosc fundul ăla! Bine, distracție plăcută!”
A fost ciudat! Nu mă așteptam să zică de asta.
De ce? Ne prefăceam că nu știm nimic.
Mamă, ne spuneai în fiecare dimineață! Știam!
- Era în regulă. - Era…
Aflam că te înșală înainte să aflu ce orar am.
Citește… „Înainte să încep, tatăl tău mă înșală!”
Cinci ori patru?
- Așa este. - Da.
- În ciuda acestor… - Da.
- Am și amintiri fericite. - Eu am suferit.
Dar am avut grijă de voi.
- Da. - Ce?
- Munceam foarte mult. - Da.
- Ca să…
De aia eram fericiți.
Nu erai acasă.
„Mai iei o tură, mamă?”
Chiar ne-a fost greu.
- Mă bucur că am venit. - Da.
Cum a fost să vii aici?
Am amintiri plăcute.
Nu m-au trecut fiorii când am venit.
„Ce bine că am scăpat de aici!”
N-a fost așa.
Îmi plăcea în Broadfield.
Îți mai dădeau foc la mașină,
mai găseai iarbă,
drogații te puneau să le iei cidru la magazin,
dar în afară de asta,
îmi plăcea.
Acum mergem la școala Hazelwick,
unde am studiat
după ce ne-am mutat în Broadfield.
Și am fost profesor acolo.
O să fie tema. Mă tot întorc în diverse locuri.
Sunt ca Iisus.
E în regulă? Merge?
Că a înviat? Nu știu dacă a fost în aceleași locuri.
Poate că da. Dacă îi plăcea un restaurant.
Tâmplarii sunt tipicari.
Dacă găsesc un loc bun, se întorc.
Mi s-a părut tare
să vizităm
locuri cheie din Crawley. Aici am studiat și am predat.
- Da. - Și tu.
Da.
- Tu veneai la ședințele cu părinții. - Da.
Eram un cameleon social.
Pupam pe oricine în fund, doar ca să fiu popular.
„Da, îmi place.”
„Da, sunt fan.”
Da, pentru că eram grași.
Poate. Voi…
„Poate…”
„E posibil.”
”Scuze, cu asta sunt de acord. Erați grași.”
„Am…
Nu voiam să mă bag, dar cred asta cu pasiune.”
De ce mă rugai să te las mai departe?
- Îi era rușine cu tine. - Îți era rușine?
Când fetele sunau acasă, întrebau dacă sunt.
Le spunea: „Stai puțin”.
„Dini!”
Doamne!
De ce făceai asta?
„Dini, virginule,
te caută cineva la telefon.”
„Dinesh cu scula mică, vino la telefon!”
Nu spuneam așa ceva.
- Nu? - Nu!
M-ar fi crezut nebună.
Nu folosesc cuvântul ăla!
Ar trage concluzia din citate directe,
nu din ce spun eu.
E posibil.
Cum credeai că suntem?
Mi-a fost greu cu tine.
Când te trimiteam sus, să înveți, tu citeai.
- Atât. - Ce rebel!
Da!
Au zis că putem vorbi cu niște copii.
Ce vrei să faci?
Să le văd reacția când află de spectacolul meu.
Bine.
Poate o iau razna.
MERGEȚI PE STÂNGA
- Bună! - Salut!
Ce mai faci?
- Avem un musafir! - Bună!
- Salut! - Bună!
- Am fost colegi. - Da.
Cum era ca profesor? Era bun?
Preda în clasa alăturată.
Copiii se distrau.
- Da. - Vrei să te prezinți?
Da, sigur.
- Sunt Romesh Ranganathan, comic. - Vă bucurați să-l vedeți?
- Nu. Și nu mă deranjează. - Așa.
Ce părere aveți despre spectacol?
Cel de pe Netflix? Știați de el?
Înregistrez spectacolul la The Hawth.
- Da. - Cel mai tare din țară?
- Da. - Da…
Ați văzut Cenușăreasa?
Mai țineți minte? Știți cine era oglinda?
- Da. - Tu!
- Da. Așa e! - Cred că ea e o plantă!
Ai un viitor minunat!
- Mulțumesc mult! - Toate cele bune!
Să fiți fericiți!
- Vă iubesc! - Mulțumim!
- Stai! - Ce?
- Credeam că pleci. - Încă nu plecasem.
- Să fac ca Elvis. - Am o întrebare.
Ai o întrebare? Da, scuze. Spune!
Te-ai simțit exclus la Hazelwick
din cauza rasei tale sau a personalității?
- Personalitatea? - Nu știu.
Sigur ești de treabă.
Sunt convins că ești de treabă.
- Înțeleg de ce crezi asta. - Da…
- Stai, nu! - Erai gras.
Mai știi?
- Foarte gras. - De ajuns! Nu spune asta, mamă!
Mersi! Aveți grijă! Pa!
- Pa! - Salutare! Bine…
Aveți grijă!
Fiți fericiți!
Stai! Predai aici în timp ce făceai stand-up?
Da. Le făceam pe ambele. Lucram la două capete.
Dar tot o făceam. Am ajuns până la limita…
sărăciei, ca să-mi ating visul.
Chiar și acum, mă gândesc:
„Făceai ceva care chiar conta.
Predai, o profesie nobilă. Unul dintre cele mai bune lucruri.”
Și începusem să-mi fac o carieră minunată.
M-am gândit că nu e suficient pentru egoul meu.
Mă săturasem
să fac chestii centrate pe copii.
Voiam ceva centrat pe mine.
Mai mult decât atât,
ne-am adus la sapă de lemn
încercând să fac asta.
În sensul ăsta,
sunt un om absolut oribil.
Le poți vorbi celor de acasă
despre spectacolul Netflix?
Da. E un spectacol de comedie.
De comedie… Da?
Da.
Și?
- Păi? - Atât?
N-am terminat.
E un spectacol de comedie
despre viața mea și despre cum văd eu lumea.
- E un spectacol bun. L-ai văzut? - Da. L-am văzut.
Ce ți-a plăcut mai mult?
Nu mai știu.
Spune-mi ceva din spectacol.
Nu pot.
- Nu poți? - Nu.
Știi despre ce vorbesc în spectacol?
Nu.
- Cum ai devenit comic? - Nu!
- De ce te-ai făcut? - Nu!
Atunci, nu te pot ajuta.
Nu-ți pot spune.
Ai văzut spectacolul?
- Îți amintești ceva? - Sincer, te-am mințit.
N-am văzut spectacolul.
Am avut 200 de spectacole. N-ai fost niciodată?
Nu-mi amintesc. A fost demult.
Haide, Alex!
O SĂPTĂMÂNĂ ÎNAINTE
- Te pot întreba ceva? - Bună.
Da, spune.
Nu vreau să par arogant sau așa ceva…
Dar credeam că vă veți bucura pentru mine.
Nimeni n-a spus nimic. N-a zis nimeni…
La școală, nu mi-a zis nimeni nimic.
A cerut cineva invitații?
Nu.
- Mamă, prinde! - Ce voiai?
Să se bucure lumea? Să sară în sus?
„Da, Romesh va fi pe Netflix!”
Ura!
- Așa? - Bine.
Acum râdeți de mine.
Au cerut bilete la spectacolul nostru.
Adică spectacolul meu e la fel de important
ca spectacolul vostru?
Ar putea împărți fluturași la școală.
Da.
Nu împart fluturași.
- Nu ți se pare aiurea? - De dimineață. Și…
Nu, uite! Înțelegi ce-ți spun?
- Nu, fă… - E doar în capul tău.
- Lumea se bucură. - E în capul meu?
- Nu vorbește nimeni. - Se bucură!
N-au auzit pe nimeni vorbind?
Nu, dar poate deschid eu discuția.
- Ați auzit că Romesh… - Joc de rol.
Să zicem că sunt la școală.
Cum a fost în weekend?
- Ce faci? - A fost bine, mersi.
- Cam singuratic… - Ai auzit că Romesh…
Nu pot!
- Nu… - Va fi pe Netflix.
Filmează pentru Netflix la The Hawth. Vrei să mergi?
- Nu e soțul tău? - Ba da.
- Nu ai planuri… - Are probleme?
Nu.
Cum e spectacolul?
- Foarte bun. - Despre ce e?
- Îl joacă de mulți ani. - Știu.
- Ai fost o dată? - Am trei copii…
Uite-l pe Charlie!
- Am fugit. Pa! - Ce?
- M-ai uitat! - Scuze, Alex.
Da…
Nu știai despre ce este spectacolul și ai uitat un copil.
Nimeni nu știe că fac asta. Biletele sunt la vânzare.
Nimeni nu știe de el.
Mama uită…
Deci…
Da. Nu e cum speram că va fi.
Sincer… Aici e locul meu sigur.
O să cobor barierele și n-o să mai fiu umil.
De ce dracu' n-o ia lumea razna?
Crawley e un gunoi!
The Hawth e o hrubă!
Fac un spectacol pentru Netflix
în hruba voastră de teatru, care arată ca un mall abandonat
și nimănui nu-i pasă.
E o nebunie!
De ce nu e lumea pe străzi?
„Nu e tipul de la Netflix?”
„Rom, mergi la Hawth!” Nimeni nu știe!
Ți-a plăcut în vacanțele de familie
în care te-am dus?
De ce mă întrebi asta?
Acum am ocazia să te întreb.
Dar nu e singurul moment când poți întreba asta.
- Ești mama. - Ți-am luat un interviu?
De ce nu mă întrebi despre asta când suntem acasă?
E… Au pus și reflectoarele!
Doamne!
Ți-au plăcut vacanțele de familie
în care te duceam?
Da.
Mulțumesc.
- Ești un frate și un fiu bun? - Doamne!
Ți-ai lua fratele într-o vacanță, dacă s-ar ivi ocazia?
Care e faza cu vacanța? E a doua întrebare.
Te duci în Portugalia în vacanță.
Da.
Aș vrea să vin și eu.
Dar…
N-ai zis nimic.
Iar eu sunt așa.
N-o să te întreb.
Pot veni în Portugalia?
- Poftim? - Ai discutat cu Leesa?
Da.
Fă-l pe Dinesh să tacă dracu'!
Tată?
Te porți de parcă n-am fi aici. Vorbești urât.
Sunt aici. Fii mai respectuos.
- Ce tot spui? - Ați discutat fără mine?
- Da. - Mai multe.
Despre…
Se plânge că m-am îngrășat, că m-am însurat cu o albă…
- Nu vrem să te implicăm. - Da.
Ați vorbit despre Portugalia?
I-am spus că mergem noi în Portugalia.
- Noi cinci. - Da.
Vrei să vină și mama ta cu noi?
- Dacă vreau să vină și ea? - Bună întrebare.
- Da. - Răspunde-i!
- Ne ascultă. - Da, răspunde-i!
Răspunde-i!
Vrei să vii în Portugalia?
Ai invitat-o pe mama ta în Portugalia.
Ai invitat-o pe mama ta.
- N-am invitat-o! - Ba da.
- Când? - Acum!
- Când? Ce-am spus? - Ai întrebat-o dacă vrea.
Nu! Doamne, nu! Era ipotetic.
Dacă aș fi fost de acord…
- Ai fi profitat. - Exact.
Am senzația că tu vrei. N-am invitat-o.
Tu nu vrei să vin.
- De aia… - Dacă refuz…
Stai puțin!
- Fii sincer, Romesh! - Bine. Ascultă!
Ar trebui să discutăm.
- De ce? - Singuri.
- Da. - Cum adică?
Ai invitat-o pe mama ta cu noi.
E a treia oară când spui asta. N-am…
Dacă refuz, o să se supere.
Cât de subtil crezi că e…
- De asta vreau să vorbim. - Eu vin și spun că nu.
Ce vrei…
„Mă întreb ce s-a întâmplat
în discuția între patru ochi.”
- Nu… - „Nu-mi pot da seama.”
„Cred că Leesa vrea să vin. Nu mi-a zis nimic.
Apoi au discutat, iar eu nu mai vin.”
Hai să vorbim mai târziu.
Da, bine.
24 DE ORE MAI TÂRZIU
Mama ta nu poate veni.
Plecați doar voi doi, mai încolo.
De ce dracu' să fac asta?
Ce urmează pentru Romesh Ranganathan?
Urmează o vacanță în Portugalia,
după înregistrare.
- Ce plicticos! - E…
E interesant pentru tine.
„Plec în vacanță în Portugalia.”
Mulțumesc, Romi.
- Să-ți spun un secret? - Da.
Am fost la spectacol.
I-am cunoscut pe cei cu care lucrezi.
Toți vorbesc frumos despre tine.
Că ești prietenos,
că ai grijă de ei, că ești drăguț cu ei…
Ca mamă…
Te-am crescut bine.
Am fost mândră.
Sincer!
Altă întrebare bună.
Mi-a plăcut că n-a fost nevoie de un răspuns.
Te-ai lăudat pe tine.
A fost minunat!
- Mulțumesc, mamă! - Mulțumesc…
- A fost bine. - …pentru această ocazie.
- Mi-a plăcut. - A fost minunat.
Bine.
Ca o surpriză finală,
bomboana de pe tortul care, sincer să fiu, e făcut din rahat de câine,
am comandat un panou
pentru Hawth, ca să comemorez întoarcerea mea
la The Hawth, în Crawley.
Ce speri că vor spune oamenii?
Uite cum sper că va fi. O să-ți arăt.
Mama…
„Romi, ce…”
N-are ochelari.
„Romesh Ranganathan e acasă.
Doamne!
Știi ce mi-a amintit asta? De tatăl tău care și-a tras-o cu secretara.”
Cam așa ceva.
Gata. Uite!
ROMESH RANGANATHAN E ACASĂ
- Ce ziceți? - E acasă.
- Ești acasă? - S-a dus acasă.
- Mă bucur să-l văd. - Cum adică? Acum îl vezi.
Unii vor spune că joc la The Hawth.
Alții vor crede că sunt deportat.
Crezi că e prea mult?
Tu ce crezi? Îți place?
Eu l-am comandat. E acolo.
- Știi părerea mea. - De ce ne întrebi?
- E acolo. E permanent. - De ce ne întrebi?
Crezi că e exagerat? Sau ce?
O iau de la capăt. Uite semnul. Nu-mi pasă ce credeți.
Da. E scris corect.
- E bine. - Bine, lasă.
- Regret că vi l-am arătat. - Haide!
- Cum adică? - Fii drăguț!
V-am întrebat ce credeți. „De ce nu ne-ai întrebat înainte?”
Ce-ar spune tânărul Romesh despre tine acum?
Cred că s-ar bucura.
Ca un tânăr singuratic, care se masturba, nu-mi pot imagina
că ar fi crezut că va ajunge
un comic care filmează un spectacol Netflix în orașul său.
S-ar bucura.
S-ar duce la baie și ar mai trage una.
CU SHANTHI, LEESA, DINESH, ALEX, CHARLIE
Subtitrarea: Mihai Crăciun