Downloaded from YTS.MX
Spremni?
Official YIFY movies site: YTS.MX
Moje su odluke
bile iste onakve kakve bi donio neki prosječan čovjek.
Ono što biste i vi učinili u istim okolnostima.
Pozdrav, ja sam John McAfee.
Osnivač antivirusne tvrtke McAfee.
Otkad sam napustio tvrtku,
postao sam dio nečeg većeg i boljeg.
Sigurno ste čuli za McAfee Antivirus.
Osnivač te tvrtke od prošlog je mjeseca u bijegu.
John McAfee je traženi kriminalac.
Policija ga traži zbog ubojstva susjeda.
Nekoć je vrijedio sto milijuna dolara.
Nekoć zlatni dečko iz Silicijske doline
sad se skriva negdje u Srednjoj Americi.
Plan je bio snimati tog čovjeka u bijegu.
Moramo ići.
-Putovnica. Sranje, nemam je. -Ja imam svoju.
Ali nisam znao dokle to može ići.
Dobro, dosta.
Zaboravio si uključiti kameru. Zajebavaš me.
-Jebote. Ne. -Ne.
Ne.
NETFLIXOV DOKUMENTARNI FILM
Zatvorit će me i reći da postoji opasnost od bijega,
a to je očito istina.
Specijaliziran sam za bijeg.
Ovo neće biti film o seksu i nasilju,
iako ćemo se možda susresti s time.
Ovo je ljudska priča.
Smijem li naručiti sushi?
Samo što je živim u ekstremno napetom stilu.
Koji kurac?
Pucali ste u zrak govoreći: „Ubit ću ga, jebem mu mater.”
Svi griješimo.
Je li McAfee uspješni poduzetnik koji je poludio
i ubio susjeda?
Ili je potencijalni spasitelj Amerike?
John McAfee, predsjednički kandidat.
Ne želim promicati alkohol, droge, nasilje i ludilo.
Koji se kurac ovdje događa?
Ali za mene su oni uvijek bili dobri.
John je imao informacije o svima.
Niste paranoični ako vas netko doista progoni.
Nekoć sam bila dio toga.
Kartel ga pokušava ubiti.
Recite da to nije priča koju vrijedi ispričati.
Kao spoj Jamesa Bonda i Lica s ožiljkom, uz primjesu Indiane Jonesa.
Vama uzdravlje.
To bi bio slogan.
Ovo je opasan čovjek.
BELIZE SREDNJA AMERIKA
Belize je mjesto koje svi vole.
J. SANCHEZ NOVINAR
Na dva sata leta od Miamija.
Ovdje možete pronaći hramove Maja,
napuštene otoke na kojima je samo jedno drvo.
Možete roniti s kitopsinama.
Ako se ovdje planirate umiroviti,
mnogi su došli i započeli novi život.
Ali istina je da vlada ne provjerava dovoljno
one kojima dopuštaju da se dosele u ovu državu.
To je najbolje mjesto za mnoge
koji pokušavaju pobjeći od nečega u Sjevernoj Americi, na primjer.
Mnogi bježe u Belize.
J. MCAFEE PIONIR ANTIVIRUSA
Postao sam trajni stanovnik Belizea
i zahvalan sam što mi je ta država dopustila
da trajno ovdje živim.
Svi su poznavali Johna McAfeeja.
Mogli ste ga vidjeti kako se vozi po otoku sa svojim psima.
Jednog se dana nešto dogodilo njegovom susjedu.
Bio sam prvi novinar na lokaciji.
More i sunce razlozi su
dolaska turista na otok San Pedro u Ambergris Cayeu.
Ali izgleda da je tragedija koja se dogodila za vikend
malo utjecala na atmosferu.
Iza mene, među ovim idiličnim kokosovim palmama,
u onome domu, Gregory Faull, 52-godišnjak s Floride,
ustrijeljen je u potiljak.
Kad sam došao, nije bilo tragova provale.
Policija je rekla da ništa nije potrgano i da nije provaljeno.
Dakle, pustio je nekoga unutra.
Prije nego što je ubijen,
Faull se žalio policiji na susjeda,
pionira sigurnosnog softvera, Johna McAfeeja.
Sigurno ste čuli za antivirusni softver McAfee.
Osnivač te tvrtke, John McAfee, u bijegu je
i tamošnja ga policija želi ispitati.
Policija je upala u vilu g. McAfeeja u Ambergris Cayeu u nedjelju
kako bi ga ispitali u vezi s ubojstvom,
ali g. McAfeeja nisu pronašli.
Rekao je da je u bijegu,
jer bi ga policija ubila da ga pronađe.
Teško je povjerovati u to,
no to je jedan od slučajeva toliko ludih da moraju biti istina.
Mislim li da je imao veze s ubojstvom Gregoryja Faulla?
Velika je vjerojatnost.
Spremni? Dobro.
PROSINAC 2012.
U zračnoj smo luci u Miamiju.
Sad je oko 7.30.
Spremni smo za rokanje s Johnom McAfeejem.
Primio sam poziv. Najveća priča na svijetu pala mi je u krilo.
-John McAfee… -McAfee…
John McAfee.
To je savršena priča i obuhvatit ćemo njezin kraj
u povijesnom trenutku.
Jedva čekam vidjeti što će nam taj tip pripremiti.
Samo sam mislio…
ROCCO CASTORO NOVINAR
…ovo će biti zabavno. I ušao sam u avion s Robertom.
Koji je bio plan?
Plan? Nismo imali plan.
ROBERT KING KAMERMAN
Nisam znao…
Plan je bio snimiti tog čovjeka u bijegu.
Idemo.
Volim te, mama.
Ja sam trebao snimati zvuk, montirati i snimati.
Rocco je trebao komunicirati s Johnom.
BJEGUNAC RAZGOVARA S CNN-om
Sutra stižemo u zračnu luku.
Trebao bih nositi plavi šal oko vrata.
Mnogi taksisti će nam prići i reći:
„Da vas povezem?”
Ali netko će mi prići i reći: „Ispričavam se što kasnim.”
U taj auto ulazimo.
Znao sam da je to velika priča.
Ovi iz VICE-a su je htjeli.
Idem s glavnim urednikom. Htjeli smo ekskluzivnu priču.
Sutra ću doslovno plivati s morskim psima.
Ne znam bih li McAfeeja nazvao morskim psom,
možda ražom, jer pluta.
Ima taj jebeni rep.
Ubost će vas njime ako želi, ali…
Sranje, kamo ćemo?
Njegovo je ime već 20 godina na antivirusnom softveru.
Intel je otkupio njegovu tvrtku za sedam milijardi dolara.
Radio je za NASA-in Institut proučavanja svemira.
Radio je na programu Apollo.
To je mali korak za čovjeka…
Gotovo kao da je taj tip bio protuteža
Billu Gatesu ili Steveu Jobsu.
Od antivirusnog mogula prešao je na jogu i meditaciju.
JOGA S JOHNOM MCAFEEJEM
Ja sam samo snimao, pio i snimao,
znate, gluposti, što god, znak za zabranu pušenja, piće.
Naravno da sam bio naivan, ali nisam znao dokle to može ići.
Tko zna u što se upuštamo,
ali kako reći ne?
Skeniranje virusa, vjerojatno droga, oružje.
-Stoga ćemo… -Zvuči kao film.
Totalno. Živimo u filmu
i nadam se da nitko neće umrijeti.
Uzbudljivo je.
Ali nisam kupio novu opremu.
Jednu od kamera za ovaj dokumentarac
dobio sam u nekom baru.
Dobra večer, dame i gospodo, u ime…
Prošli smo carinu bez problema.
Pored nas se zaustavio kombi.
Pojavio se John i rekao: „Uskačite.” I našli smo se unutra.
-Kako si? -Dobro. Ja sam samo kamerman.
-Ne dajem intervjue. -Neću raditi intervju.
Razgovaram s ljudima s vražjom kamerom.
-Dobro. -Šalim se.
Bila je tu Johnova djevojka, Sam.
Počeo je stavljati cvijeće u usta.
Čemu to služi?
Ružine latice.
Zamolio nas je da ga snimamo dok je prerušen
i dok glumi da je imao moždani udar ili da ne može govoriti,
dok pokazuje da ima nekakvo oštećenje.
To mi je bilo čudno.
Je li to u redu? Je li upalilo?
Možemo li razgovarati o tome zašto si ovo htio dokumentirati?
Pa, dramatično je, zar ne?
Definitivno je dramatično.
Govorimo o opasnosti, pustolovini, riziku, nesigurnosti.
-Ljudi vole to sranje. -Da.
Dobro, tako ću ispričati svoju priču
ako vi to ne montirate tako da ja govorim sve ove gluposti.
Bit će to dug dokumentarac.
Da, shvaćam da, ako dovoljno govorim, možete od mene
-napraviti bilo što. -Montaža.
Sveca, vraga, što god.
Ali dok ovo završimo, postat ćemo prijatelji
pa ćete možda suosjećati s mojim ciljem.
To se mora dogoditi do jedan.
Život mi ovisi o tome, prijatelju, dobro?
Johnov je plan bio pobjeći iz Belizea i prijeći u Gvatemalu.
Upravo nam se javio neki tip koji je bivši policajac.
Premijer plaća 150 000 dolara onome tko me ustrijeli.
Ako te ustrijeli?
Da, ili ubije.
Bojao se da će ga uhititi.
Naći ćemo se s njim za sat.
Rekao je da ga progoni vlada Belizea
i da su poslali specijalne postrojbe.
Htio sam pobjeći odande.
Tip ima sredstva da pobjegne iz zemlje
kad je u nevolji.
Rekao je da je hakirao mobitele belizejske vlade.
Vjerojatno se događaju razna sranja.
Nazovite to istinom, nazovite to tajnom.
McAfee je dobar u ucjenjivanju i iznudi.
Ovo nije društvena igra s mojom sestričnom Susie.
Mi izvještavamo o ljudima koji čine loše stvari na razini
na kojoj drugi mogu samo imati noćne more.
Zatim smo otišli u hotel pored granice s Gvatemalom.
Neki hotel u prašumi.
Bilo je predivno.
Bože, bilo je čarobno.
Kako se svjetlost probijala kroz lišće, kroz šumu.
Poput malih vila.
Osjećao sam pravi spokoj.
Ali bilo je maglovito. I sklisko.
Kvragu. Sranje. Jebote.
Kvragu, kako me to jebeno zaboljelo.
Jebote.
U kurac.
John se muvao po hotelu.
Pokušavao sam ga uhvatiti, a na lećama je bilo magle,
zbog vlage i svega.
To je bilo teško.
Želimo vidjeti Rio Dulce. Koliko je daleko?
Na moje zaprepaštenje,
radio je to cijelu noć i cijeli dan s osobljem hotela.
Nisu ga prepoznali,
a on je bio na svakoj televiziji u državi.
Nikad ga nisam upoznao. Ne znam kako izgleda.
DEAN BARROW PREMIJER BELIZEA
Ne želim biti nepristojan, ali djeluje ekstremno paranoično.
Zapravo, čak bih rekao da je pošandrcao.
Prvi je dan završio.
Sad je oko 22 h na prvi dan prosinca.
Sigurno smo došli do jugoistočne…
Blizu jugoistočne granice Belizea.
-Pa… -On nije zdrav čovjek.
Ne, shvaćam to.
Znam što se događa.
Da.
Izdržao si studeni.
-Cijeli studeni. -Nevjerojatno.
U tim ranim intervjuima,
htio sam utvrditi sve što se događalo
oko tog ubojstva.
Znao sam da je najbolji način za intervju
da pritišćem McAfeeja da sjedne.
Da sjedi na miru što je duže moguće
i da ga podsjećam na to da sutra može biti uhićen
ili ubijen.
Ako si ne uzme vremena, tko zna?
Osjećaš li se relativno sigurno?
Teoretski, murjaci bi mogli upasti.
Na vratima nema lokota.
Sinoć mi je to palo na pamet.
Učinili bi to, a te tvoje misli
imao sam i ja.
Osjećam li se sigurno?
Ne, i to cijelo vrijeme otkad sam otišao.
Kako bih i mogao?
Sjetio sam se…
-Ne možemo razgovarati ovdje. -Tome, oprosti.
-Ne možemo ovdje. -Imate devet minuta.
Ali nešto se dogodi…
Dobro, da.
…i opet smo u bijegu.
Ali nema Johna.
Imate malo vremena.
Znam. Moramo ići.
Spakirao sam se što sam brže mogao.
U redu.
U kurac. Sranje.
-Što? -Ništa.
Ne možeš reći: „Sranje.”
-Ne, sve je u redu. -Putovnica?
-Putovnica. Sranje. Nemam je. -Ja je imam.
-Imam je, tu je. -U kurac.
-Ne govori to. -Dobro.
Pronašao sam ti futrolu za kameru.
Hvala. Dobro, idemo.
Usput, umalo smo vas ostavili.
-Sad? Zašto? -Da, sad.
Rekao sam Thomasu da upali auto i da idemo.
-Žao mi je. -Vjerovao sam da moramo poći.
-Žao mi je. -Nema problema.
Pobjegao sam.
Na otvorenom smo moru i idemo u jebenu Gvatemalu.
GVATEMALA - BELIZE
Jednom mi je rekao da me cijeli život tražio.
Imala sam 18 godina kad sam ga upoznala.
Bila sam mlada, glupa, naivna.
U isto mi je vrijeme bio seksi.
Kako si, Sam?
Pozlilo ti je u autu i imaš morsku bolest, ali dobro si.
Jesam.
Dobro si?
Jesi li sretna što si ovdje?
Da.
-Srami se pred kamerom. -Sretna sam.
-Sramim se pred kamerom. -U redu je.
Trebali smo živjeti zajedno
i posvojiti dijete jer je on bio na vazektomiji.
Trebali smo normalno živjeti.
Kad se dogodilo ovo s njegovim susjedom,
sve što smo planirali, uništeno je.
Planirao se vratiti u Ameriku.
Hvala, prijatelju.
„Ako ti ideš, ja idem s tobom.”
„S tobom idem do kraja.”
Kad je otišao iz Belizea, laknulo mu je.
Belize i Gvatemala imaju tu prešutnu napetost,
a on je to htio iskoristiti.
Velika ti je to kamera, čovječe.
Hvala.
-Odakle si? -Iz Memphisa u Tennesseeju.
Koji vrag ovdje radiš?
Moraš mi reći nešto pred kamerom.
Dobro. Čekaj.
Dospjeli smo do obale Livingstona u Gvatemali.
Zanimljivo mjesto. Privlačimo pažnju.
John je slobodan.
Mislim da se idemo prijaviti na carinu.
Kad smo došli do Gvatemale,
ono što smo trebali,
to ovi glupani, John i ostali, ne shvaćaju.
Stigli smo protuzakonito
jer nam nisu udarili žig na putovnice na izlasku iz Belizea.
Ako to učinite, uhvatit će vas.
Ako nemate dokaz da ste zakonito ušli u državu,
deportirat će vas natrag u Belize.
Da sam znao…
-Como? -Imate li žig otprije?
-Molim? -Odakle?
Ima li igdje žig?
Došli su iz Belizea i mislim da imaju žig iz…
Ako su došli iz Punta Gorde, trebali bi imati žig.
Što možemo učiniti?
-Zašto ja to ne bih sredio? -Došli su iz zračne luke.
Ne.
-Ne? -Ne.
Dobro.
Rekla sam ti da to ne radiš.
Carinik se malo uzrujao.
Označio nam je putovnice.
Zapeli ste u rupi u zakonu koja ima stvarne posljedice.
Protuzakonit ulazak u zemlju, protuzakonit izlazak iz zemlje.
Za to se ide u zatvor.
Rekla sam mu da ovdje živi moj ujak i da je odvjetnik.
Radi za gvatemalskog predsjednika.
Rekla sam mu da mogu nabaviti broj
i vidjeti može li on srediti žig na putovnicama.
Možda…
-Nazvat ćemo ga i saznati. -Čekaj.
Možda bi mogao srediti žig na putovnicama,
a da ne kažu ništa o tebi.
Onda pomislite: „Samo malo.”
Ovdje imaju hamburgere?
Tvoja jedva punoljetna djevojka Sam
ima praujaka koji je bivši gvatemalski državni odvjetnik?
Pod jednim od najkorumpiranijih režima u povijesti države? Stvarno?
Tada sam napravio korak natrag i pomislio:
„Koji se kurac ovdje događa?”
John McAfee je tražen čovjek.
Potraga za McAfeejem u punom je zamahu. Dobro jutro, Marla.
Nekoć zlatni dečko Silicijske doline
sad se skriva negdje u Srednjoj Americi.
Džungla je nevjerojatna. To je čarobno kraljevstvo.
Ne vodi se pravilima koje je stvorio čovjek.
Pravila po kojima se vodi ostatak svijeta
ovdje ne opstaju.
Ovdašnja pravda je darvinistička.
Kad me netko pita: „Mislite li da je John ubio svog susjeda?”
Odgovaram: „Ne znam.”
Njegova je priča da ga progone
jer nije platio vladi.
Htjeli su mu naštetiti, riješiti ga se.
U tvom crnom mobitelu je broj mog ujaka.
Ali moj crni… Dobro.
-Da. On je. Halo. -Dobro.
Da.
Ja sam John McAfee i sa mnom je vaša nećakinja Samantha.
Pokušavam unajmiti limuzinu u Fronterasu
koja bi nas odvela do grada.
Puno hvala i nazvat ćemo vas ujutro.
Ispričavam se na smetnji, prijatelju.
Onda dobro.
Hvala. Bok.
Uzmite torbe, provest ćemo noć ovdje.
-Imaš fotke? -Da.
Da bismo dobili žigove na putovnice,
moramo otići u šest sati udaljen Guatemala City,
koji je u središtu države, a to je jebeno loše.
Naći ćemo se sa Samovim ujakom koji je ovdje navodno moćan.
Ako stignemo dotamo
i do njezinog ujaka,
Mislim da ćemo se svi izvući, a posebno John.
Ali onda moram smisliti kako da odem odavde.
Ujutro smo ustali i malo snimali.
Dobro, snimamo.
Vjerujem da je Samin ujak dovoljno pametan i povezan
da nas sigurno dovede kod sebe, a tada smo slobodni.
Dobro, stani.
Nisi uključio kameru.
Počni ispočetka.
-Sranje. -Od klape?
Sad smo u Fronterasu u Gvatemali nakon odlaska iz Belizea.
Radi lijepi intervju s dvije kamere.
Nakon što smo završili snimanje reakcija,
rezove sa sugovornikom,
kako kima glavom ili neke krupne planove, tako nešto.
Stvarno?
Nakon toga smo se složili da se fotografiramo.
Napisat ćemo nešto na brzinu za VICE-ov blog.
S JOHNOM MCAFEEJEM SMO, LUZERI
Bilo je to u stilu: „Jebite se, imam ekskluzivu.
Sve. Popušite mi…” Da, da.
„Imam ekskluzivu, čovječe, jebite se.
Mi smo VICE. Glavni smo.”
Kad su objavili sliku, telefoni su počeli zvoniti.
Poslao sam e-poruku Jonathanu i ekipi iz PR-a:
„Napravite snimku zaslona da ne pronađu geopodatke.”
Radimo za tvrtku za digitalne medije,
a oni to ne shvaćaju.
Bila su velika slova.
I svejedno su objavili sliku.
Metapodaci daju datoteci autentičnost.
Ali dio tih metapodataka su i geolokacije.
Geopodaci su bili na slici.
Odali su naše GPS koordinate.
Mnogi se javljaju i kažu:
„Zahvalite se časopisu VICE jer objavljuju GPS podatke
uz svaku sliku koju stave. Ups.”
„Samo gurajte i dalje katastrofu. Bravo.”
Tri kilometra sjeveroistočno od te lokacija nalazi se pista.
Točno ovdje.
Izdana je nagrada.
To je dovoljno novca da bi se potrudili da me pronađu.
Stiže jedna prijateljska osoba
i neki neprijateljski ljudi.
Ako prijateljska osoba stigne prva, imat ćemo ugodan dan.
Inače ćemo imati jako loš dan. Tako stoje stvari.
Što bi to uključivalo?
Ne znam. Imam deset prstiju,
a do kraja dana bih mogao imati koji manje.
…napravite snimku zaslona…
To nije bilo normalno.
-Ovo ne izgleda meksički. -Upalit će.
Upalit će? Mogu je izrezati.
Nevjerojatno. Ludnica. Moji su podaci na fotki.
Promijeni ime, čovječe.
Evo u čemu je fora.
I vi ste sjebani. Shvaćate to ako vas uhvate, zar ne?
Ako vas uhite sa mnom,
postoji šansa da će vas maltretirati.
Vjerovali smo da smo obojica najebali.
U kurac.
Sam je bila u kontaktu sa svojim praujakom
koji nam je rekao: „Što god činili,
dođite u Guatemala City što prije.
Poslat ćemo vozača. Već je na putu.”
Ujak je rekao: „Spakirajte se.”
Bez daljnjih uputa. Nazvat će nas. Dobro?
Ako ne budete spremni, ostavit ću vas, u redu?
Jeste li spakirani i spremni za let?
Niste duhoviti kao što ste bili.
Možda vas izbacim ako ne postanete duhovitiji.
O, mama.
Ljudi kažu da ih podsjećam na Jokera.
To je vjerojatno moj najbolji opis.
Tko je bio Joker?
Tog seronju nije bilo briga ni za što.
Mislite da mene jest?
Ne, ljudi, nije.
Onda jebeno budi to.
Drugima se prikazivao kao neka neporažena osoba
kojoj ne možete ništa.
Znate, i da se svijet vrti samo oko njega.
Brzo izgubi živce.
Jednom smo bili u spavaćoj sobi
i htio je… Znate.
Rekla sam mu da ne želim.
Počeo me psovati i jako sam se naljutila.
Tako sam se uzrujala da sam zgrabila njegov pištolj.
Rekla sam mu: „Ubit ću te, dosta mi te.”
Ali nisam povukla okidač.
Da, jako sam se uzrujala.
Rekao je: „Smiri se. Daj mi pištolj.”
Imali smo neke napete trenutke.
John kaže da ga neki ljudi žele ubiti.
Bili smo u Four Seasons ili tako nekom skupom hotelu.
Jako lijepo.
Zbilja si jutros rekao onom čovjeku da si u bijegu?
-Je li? -Mlijeka?
Hvala.
Prijavio se u hotel pod lažnim imenom.
Ali trebao mu je njezin ujak, bivši državni odvjetnik.
Naći ću se s njim vani, dobro?
-Vani je? -Da.
Dobro.
To je John.
Trebam odvjetnika.
Sam mi kaže da ste vi dobar odvjetnik.
Obratili smo vam se.
Htio bih da me zastupate.
Dobro.
Znate li tko sam ja?
Ne znam.
Stvarno?
-On je stvorio antivirus. -Dobro.
Reci mu. Razumije engleski.
Ja sam čovjek iz Belizea kojeg policija želi ispitati.
Zašto?
Zato što je jedan moj susjed… Duga priča, gospodine.
Samantha će objasniti… Svi smo zajedno došli.
Taj me čovjek želi snimati…
John mu je dao naše putovnice
misleći da ćemo dobiti izlazne žigove
da možemo otići.
Sa Samanthom sam već godinu i pol.
Izuzetna je mlada žena.
Jako je volim i vjenčat ćemo se.
Nažalost, imat ćete potencijalnog zločinca u obitelji.
Ispričavam se na tome i dat ću sve od sebe
da vam se iskupim.
Dobro.
Ići ćemo gore do…
John je nervozan.
Misli da je laka meta.
Zapravo, idem van.
I promijenio je plan.
Odlučeno je da će John imati susret s novinarima
na kojoj će objaviti
da traži azil u Gvatemali jer ga proganjaju.
Borio se za život.
Bili smo tamo da ga štitimo.
Znao je to.
Šansa da ga uhite dok ga prati snimateljska ekipa
gotovo je nikakva.
Pod krinkom medija.
Htio je prenijeti svoju priču, možda.
Ili se htio poigrati s medijima.
Moram to dokumentirati
i pristati na sve što učiniš.
-Ili idem. -Istina.
Treba nas. I mi trebamo njega.
Trebamo sadržaj. A on ga daje poprilično.
Mislio sam da svi internetski moguli imaju ogromnu garderobu.
Ja ne.
Nemoj snimati ovo.
Ovo mi je najdraži dio.
Objavit ću sve svoje vrpce,
sve snimke, svu dokumentaciju koja će pokazati policijsku korupciju.
I to je sve što ću reći o tome.
Što se događa?
Tu je cijela gomila fotografa.
Rekao sam ti, čovječe, budi spreman.
-Ostani uz mene. -Ne želim… Samo me drži.
-Dobro. -Dobro?
-Jesi li vidjela ovo ikad? -Ne, nikad.
Ovakav je moj život u Americi, dušo.
Vidjet ćeš da mi je ugodno s ovime.
Ispričavam se.
Kao da sam neki glazbenik i svi žele moj autogram.
Potpuno razumijem.
Jeste li dobro, gospodine? U redu.
Milijunaš i osnivač softverske tvrtke, John McAfee, pojavio se
nakon nekoliko tjedana u bijegu.
Politički ga progone belizejske vlasti.
Pokrenuli su politički progon protiv njega
i morao je sačuvati svoj integritet i život
prelaskom gvatemalske granice da zatraži azil.
-Koji je vaš dokaz? -Dokumenti.
-Prijetnje belizejske vlade? -Da.
Sad se pojavio u Guatemala Cityju i traži politički azil
te kaže da je pobjegao iz Belizea zbog progona.
Morao sam otići, ali priča mora izaći na vidjelo.
Imam dokumente koji dokazuju
korupciju na svim razinama belizejske vlade.
Sad kad sam na sigurnom, mogu slobodno govoriti.
Govorit ću na svom blogu WhoIsMcAfee.com počevši večeras
i otkriti istinu o Belizeu. Puno hvala.
Hvala vam svima i u četvrtak ću vam
s veseljem odgovoriti na sva pitanja.
Za novinare,
puno ste pristojniji od američkih novinara.
Hvala.
Nema na čemu, gospodine. Doviđenja.
Dobro. U redu.
-Imamo li ključeve? -Ne, moraš potpisati karticu.
-Kreditnu karticu, molim. -Karticu?
Što je?
-Prsten, čovječe. -Da vidim.
Ovako?
Lijepo.
Robert i ja pošli smo na piće i sagledali…
Nismo ni na trenutak
zastali i pomislili: „Što imamo?”
Kad sam izašao, vidio sam Johna
i rekao je: „Idi po kameru, uhitit će me.”
-Što se dogodilo? -Izvadi kameru.
Trebalo bi biti u redu ako ti je putovnica ovdje.
Kod odvjetnika je.
Da, kod mog ujaka je.
Ne.
-Ako je kod njega, nema problema? -Ne.
Da mu kažem da donese putovnice?
-Ne, moj ujak. -Nemoj.
-On zna što radi. -Dobro.
Trebam cigaretu. Možete li snimiti tu gospodu?
Što se događa?
Pokušavaju me uhititi.
Ovaj me čovjek maltretirao…
Što ti je rekao?
Zadržao me.
Htio sam uzeti cigaretu. Molim te, daj mi cigaretu.
Fotografiraj ih.
Nemojmo… Da te odvedemo u hotel?
-Molim? -Ne možemo ovo srediti u hotelu?
Fotografiraj ovog tipa.
Protuzakonito je u državi.
On je Amerikanac. Kako ćete ga odvesti?
I ovaj čovjek.
-U čemu je razlika? -Svaki stranac…
-Tvoj ujak stiže? -Stiže.
Stiže, vjeruj mi.
Stvari će se promijeniti kad dođe.
Moj ujak stiže. Vidjet ćeš, otići će.
Jedva čekam skinuti cipele jer bit će kao u Hollywoodu.
Federalna vojska.
To je federalna vojska.
Federalna vojska.
-S Federalesima nema zezanja. -Da. Iz federalnog okruga. Dobro.
Ljudi s automatskim puškama
i doslovni ekvivalent FBI-ja.
Bio je tu i Interpol, tip s DEA jaknom.
Zatim je postalo čudno.
Puši ovdje.
…ali sad nije trenutak.
Snimali smo, a on je svirao frulu.
Bilo je ludo, jer…
Izgledalo je kao da nema nikoga
tko bi smirio situaciju.
Nazvali smo Saminog praujaka
koji je stalno ponavljao: „Ne shvaćam.
Ne znam. Ne znam ništa.”
I to je kao, čovječe, ti si…
Ti si doslovno najjači odvjetnik u zemlji, pronađi odgovore.
Samo slijedimo zapovijedi svojih nadređenih.
Znam.
Stvar je u tome da je ova situacija…
Ići ću s vama.
Vrlo dobro. U redu. Još jedna prije polaska.
Što ćemo?
Bez brige.
Kamo da idem?
Razgovarat ćemo sa zamjenikom ministra.
Dobro?
Telésforo?
Kamo te vode, Johne?
Hoće li ga ubiti?
Johne, kamo ideš?
U zatvor.
Kad ćeš izaći?
Hoće li ga ubiti?
„Johne, kamo ideš?”
„U zatvor.”
Sjajna krilatica. Jako mi se svidjela.
Ali bilo je to…
Bilo je ludo jer nismo znali jesmo li mi sljedeći.
Rekoh: „Idem na masažu. Završit ćemo u zatvoru.
Malo ću spavati na podu
pa bih mogao… Samo… Jebiga.”
Telefon je zvonio i nisam se htio javiti.
„Na masaži sam, Isuse Kriste.”
Telefon je stalno zvonio.
Zvonio je oko minute
pa sam se javio i bio je to Rocco: „Sve su ukrali.”
Nije bilo ničega u mojoj sobi.
Računalo, odjeća, sve.
Pregledao sam kamere.
Zaštitari su hodnikom došli do moje sobe,
ušli su unutra i izašli s mojim stvarima.
Mislim da su nam sve sobe ozvučene.
Mislim da mi prisluškuju telefon,
Internet se ponaša čudno, e-pošta mi je čudna.
Neki nas čudaci odozdo stalno promatraju.
Ne znamo koliko ovo gadno može postati.
Čuo sam da se uplelo i ministarstvo vanjskih poslova.
Ne znam komu vjerovati.
Što se događa, Rocco?
Pokušavamo otići iz ove zemlje.
Ne znamo Johnov status.
Ali zašto ne možemo hodati do veleposlanstva?
Bojim se da će nas pokupiti čim izađemo van.
Čekaju vani.
Tko? Tko čeka vani?
Jebeni Federalesi.
Slušaj, kažem ti, Federalesi su vani.
Da.
Sinoć im je John prišao i okružili su ga.
Učinit će isto i nama i najebali smo.
-Ne mogu ući u hotel? -Ne mogu.
-Ne mogu ući u hotel? -Ne, ovdje smo sigurni.
Osjećaš li se kao ptica u kavezu?
Možda bismo trebali…
postati kao McAfee i prerušiti se.
Da, izaći kao da smo imali infarkt.
Sigurno bi povjerovali.
Sigurno ih možemo zavarati.
U najboljem slučaju,
McAfee bi zapeo u čistilištu deportacije
na nekoliko tjedana, a možda i duže.
Nismo očekivali da…
Poduzetnik iz Silicijske doline, John McAfee, viđen u hitnoj pomoći
nakon infarkta.
Zatim neobičan prizor.
Kamere ganjaju McAfeeja po Guatemala Cityju u potrazi za pričom
sve do hitne.
Moram obraditi pacijenta!
Propustili smo kad je imao infarkt.
Tako je dospio u odjel za premještaje u bolnici
i u položaj u kojem
preko, ne znam, magije ili podmićivanja
nekoga u Gvatemali tko bi pomislio:
„McAfeeja bi trebali pustiti i poslati u Ameriku.
To zvuči kao dobar plan.”
John McAfee je povukao svaki potez kako bi se vratio u SAD,
a bogme je povukao puno poteza.
Kad je sletio u Miami,
taksijem je otišao do poznate nirvane noćnog života, South Beacha,
i prijavio se u art deco hotel na Ocean Driveu.
Umoran sam. Iscrpljen.
Tvrtka nas se želi odreći.
VICE je prestao financirati priču.
Brojao sam dane i mislio: „Koliko sam zaradio?”
Računao sam koliko ću im naplatiti.
Hoćeš li ih pitati ono?
Tu posljednju noć ondje,
mislio sam da će to biti posljednja prilika da ga pitam.
Iz noći ubojstva,
čega se sjeća u vezi s tim?
-Halo? -Hej, Johne.
-Da, kako si? -Rocco je. Dobro.
Htio sam te nešto pitati.
Jeff mi stalno šalje e-poruke i želi da…
Tko je Jeff?
Tvoj susjed.
Navodno si u noći ubojstva…
Oprosti, ne u noći ubojstva,
one noći kad su ti psi otrovani,
pucao si u zrak
i govorio: „Ubit ću tog smrada.”
Tako je rekao.
I tvrdi da su to činjenice. Što misliš o tome?
Prekinuo je poziv.
Neki dio mene vjerovao je u to
da bih doista imala život s njim.
Zato sam ostala uz njega
i prošla sve to što smo prošli zajedno.
Mislite da vas netko tko vas voli neće povrijediti.
S njim su to bile većinom laži i lažna nadanja.
Znate? Ali još mi je stalo do njega jer je…
Bio je važan dio mog života.
Ni na trenutak nisam mislio da će objaviti tu priču.
Završio sam je. Uredili smo je.
Dan prije rekli su da je neće objaviti.
To je bila glupost.
Ismijali su me,
jer je moja tvrtka odbila prikazati moj rad nakon što su me prisilili na to.
Povrh svega…
Nisam mogao odgovoriti ljudima.
Odvjetnik roditelja Gregoryja Faulla
zvao me i pitao: „Gdje je priča? Imaš krvi na rukama.
Pomogao si ubojici da pobjegne.”
Prava ludnica. Svidjelo mi se.
To je bilo…
Bili su mi to najzabavniji trenuci u karijeri.
Video mi se jako svidio.
Napravit ću si kavu.
Da, vratit ću se.
PET GODINA POSLIJE
Uvijek sam volio dobru priču.
Ako imate fascinantnu priču, želim je čuti.
Ja sam Alex Cody Foster i ja sam pisac iz sjene.
Mi smo ljudi iz pozadine
koji pišu za slavne, za političare i rock zvijezde.
Za sve koji imaju previše posla
ili premalo dara da napišu nešto svoje.
Time se bavim.
Bilo je 8 h
i mrtav sam dok ne popijem kavu, kao i većina.
Čeznuo sam za tom kavom kad sam primio poziv.
„Halo, Alex, ovdje John McAfee.”
Rekoh…
„Halo.” Rekao je:
„Sinko, Jimmy mi je puno govorio o tebi
i želimo te dovesti ovamo.
Želim te vidjeti.”
Rekoh: „Dobro, vidimo se u ponedjeljak.”
Prekinuo je poziv.
Pomislio sam: „Što se dogodilo?”
Nakon bijega iz Gvatemale 2012.,
John je postao slavniji nego ikad prije.
John McAfee, stručnjak za kibersigurnost,
osnivač i programer slavnog antivirusnog softvera McAfee.
Sad je i potencijalni predsjednički kandidat za izbore 2016.
Devedeset posto američke populacije pomrlo bi u kibernetičkom ratu s Kinom.
Recite mi, koji kandidat može riješiti taj problem?
Bili ste u Belizeu.
Tražili su vas zbog ubojstva susjeda.
Tehnički ste još uvijek bjegunac
iako nisu baš zainteresirani da vas uhite.
Tada je obitelj Grega Faulla tužila Johna
po američkim sudovima
i tražila 25 milijuna dolara zbog izazivanja smrti.
Možda je bio upleten u ono što se dogodilo Gregu Faullu.
Možda ima nešto u toj priči.
Htio sam priču, htio sam istinu.
COIN BROS MCAFEEJEV UČINAK
Da. Coin bro
John je uživao u novostečenoj ozloglašenosti.
Hej, Johne, kako da maknem taj vražji antivirus s kompa, stari ?
Što vi znate o ulicama ?
Što znate o Belizeu ?
Što znate o lažiranju infarkta
Samo da zbrišete murji
Stigao sam jako kasno.
Odveli su me u moju sobu.
Svi su zvukovi polako utihnuli i ljudi su se povukli u svoje sobe.
Na kraju sam ostao sam u dnevnom boravku.
Čuo sam da su se na drugom kraju vile otvorila vrata.
Intuitivno sam znao da je to bio John.
Vidio me i pokazao ovako.
Bio je u ogrtaču.
Pokazao je prema meni i rekao: „Ti si sigurno pisac.”
Rekoh: „Ti si sigurno John.”
Rekao je: „Jesam. Što piješ?”
Rekoh: „Pijem Glenfiddich star 12 godina.”
Iznenadio se.
Pitao sam ga želi li.
Rekao je da želi.
Sjeo je.
Pitao sam ga nešto o Belizeu.
Surađivao je i sve mi je ispričao.
Rekao mi je stvari koje nisu ni izašle u javnost.
Ljudi su mislili da znaju što se dogodilo.
John je otišao deset koraka dalje nego što ljudi misle.
Prisluškivao je ljude, koristio je softver za nadzor.
Do kraja svibnja,
prisluškivao sam svako računalo u vladi.
U vašem sam uredu. Slušam sve što govorite.
Nisu očekivali… Zaboravili su tko sam.
Mogu vam ući u računalo i zajebavati vas.
To sam i učinio.
Stručnjak za računalnu sigurnost, John McAfee,
skupio je podatke iz cijelog svijeta o uništenju
koje je počinio virus Michelangelo.
Vidjet ćete da su drugi hakeri mutirali ovaj virus.
To se dogodilo sa svakim sojem virusa koji smo pronašli.
John mi je rekao da je izradio softver
kojim je mogao špijunirati sve na svijetu.
U POČETKU, BOG STVORI NEBO I ZEMLJU.
CIA-u, FBI, KGB, NSA,
čak i Bijelu kuću.
Sve.
John je imao pristup informacijama gotovo svih na svijetu.
Stalno sam viđao ime Hillary Clinton među materijalima.
Pojavljivala se.
Nemam komentar.
U redu. Pošteno.
Ne mogu to komentirati.
Rečeno mi je
da neki moćni ljudi pokušavaju smjestiti Johnu
i da žele da završi u zatvoru.
Ne zbog smrti Grega Faulla,
već zbog svih informacija koje je imao.
Nitko nije znao osim mene, jer sam prisluškivao.
…stavlja stotine milijuna dolara godišnje u američke i švicarske banke,
i usto je brutalni gangster
koji hoda sa svojom sestrom, a plaća ga vlada.
Postao sam ozbiljna prijetnja.
Tada su odlučili da me moraju ušutkati.
Tvrdio je da postoji cijela urota protiv njega.
Kartel je proganjao Johna, tako je tvrdio.
Nosim oružje jer iskreno vjerujem
da me kartel Sinaloa pokušava ubiti.
Najveći kartel na svijetu. Najmoćnija organizacija na planetu.
Kad se seksam, seksam se s pištoljem u ruci.
Kad se tuširam, tuširam se s pištoljem u ruci.
Zato što imam sve podatke.
Prisluškivao sam računala vladinih ministara…
-Isključit ću ovo. -Zašto?
Poseban zahtjev.
U ovom filmu, možete li…
Znam da govorim o kartelu
i o Clintonovima i što već.
Možeš li montirati tako da se ne čini da tvrdim autoritativno
da su ovo činjenice i da me zato ne koknu?
Znam da se s kartelom ne zajebava.
OPASNOST NE PRILAZI
Nakon što sam prestao snimati Johna, dao sam otkaz.
Htio sam se odmoriti.
Imam preko pedeset godina.
Seljak sam.
Htio sam vražji mali čamac s vanjskim motorom i farmu.
Mislio sam da je gotovo.
U siječnju je tvitao o tome da ga progoni porezna.
Nisam platio porez deset godina.
Nikad više neću platiti porez.
Ni vi ne biste trebali, a ni bilo tko u Americi.
Čak i ako moram zauvijek bježati, neće izvući ni novčić iz mene.
Ništa mi još nije rekao.
To je dugačka jebena priča u koju nećeš povjerovati.
To je priča svih priča, Roberte.
Ozbiljno, nećeš povjerovati.
Hakiranje belizejske vojske,
darivanje računala sa softverom za praćenje.
Ne znam zašto uopće bježi.
Ali to je očito dovoljno da se brzo pokrenete.
Zatim sam rekao: „Zašto ne bismo nastavili?
Opet si u bijegu. Ja sam ovdje.”
Rekao je: „Dobro, hajde.”
SIJEČANJ 2019.
Naš je odvjetnik rekao, nakon što je sve pregledao,
da me lovi vlada, protuzakonito.
I da bih nekako trebao podnijeti tužbu.
Ali nećemo tako. To nije moj stil.
Moj je stil otići
nekamo na sigurno gdje imam pristup Internetu
i razvaliti svog protivnika.
Ali u mom slučaju, ne mogu otići na neki suvereni teritorij
jer bi me mogli izručiti u ime SAD-a.
Moramo razmišljati o tome.
Zatvorit će me i reći da postoji opasnost od bijega,
a to je očito istina.
Specijaliziran sam za bježanje.
A sad ćeš početi novo poglavlje.
Da. Doista.
Tko zna što će ti to donijeti.
Kad imate toliku lovu na svom računu.
Bili su puni love.
Ima 1,2 milijuna dolara. Točno?
-Da. -Puno hvala.
-Nema na čemu. -Bok.
Sad imaš novac za život.
-Samo moramo pobjeći. -Da.
Trebate to odmah?
Da, nažalost odmah.
Predivno. Tko je taj čovjek?
-Samo malo. -Sviđa mi se.
-Izgleda sjajno. -Da, ovako je bolje.
Vi ste glumac?
Ne, gospođo.
Dosta radim za Broadway. Za mnoge glumce.
Je li?
-Jeste li vi… -Možda ste me vidjeli na TV-u.
Jesam. Izgleda poznato.
John McAfee. Proguglajte.
Dobro, da vidimo.
Kako se prezivate? McAfee?
McAfee. M-C-A-F-E-E.
Vi ste McAfee?
Jesam, gospođo.
U vašoj sam trgovini.
-Pa, ovo… -Koristim vas za zaštitu…
Antivirus. Na vašem je i na svim drugim računalima.
-To ste vi? -Da. Što mislite?
-Ovo me bolje maskira? -Bolje ona.
Da, potpuno.
Znam zašto. Hoćete li biti u Šef na tajnom zadatku?
-Što? -Šef na tajnom zadatku?
Ne, bit će nešto puno gore.
Reći ćete: „Taj je čovjek bio ovdje.”
Obećavam vam da ćete to reći za tjedan dana.
Nećete upasti u nevolju?
Uvijek sam u nevolji.
Svima govori tko je.
„John McAfee, možda ste čuli za mene.”
„Nemojte javiti policiji, ali u gradu sam.”
-Ova mi se sviđa. -I meni.
-Skratit ćete mi šiške? -Da.
Ogromne sunčane naočale i bit će dobro.
-Bok. -Zdravo.
Evo. Prodajete li ih?
Ne, to su moje Pradice.
-Gdje ste ih kupili? -Ima ih posvuda.
-Koliko su stajale? -Vjerojatno tristo dolara.
Dat ću vam petsto.
-Dobro. -Dogovoreno.
-Ovo ne možemo objaviti, samo da znate. -Neću učiniti ništa s tim.
-Nemojte staviti na Twitter. -Neću.
Nemam društvene mreže.
-Nitko ne smije znati kako izgledam. -Još jednu.
-Pa-pa. -Živjeli. Bok.
-Ugodan dan. -Vidimo se kasnije.
Sve je luđe i luđe.
Riješio se svega.
Preselio je svu imovinu.
Aute i kuće je prodao.
Da, spakirao se i otišao.
Sviđa mi se frizura.
-I meni. Uzgajam je godinama. -Predivna je.
To mi je bilo prilično zabavno.
Mislio sam da će biti zabavno.
Nisam znao kamo idemo.
Rekao je u Novu Škotsku.
Onda je spomenuo da ima jahtu
koju je kupio od Vuka s Wall Streeta.
Ovo je savršeno.
Ne, dušo. Naše je. Žao mi je.
Vrlo lijepo. Jesi li sretan?
Da, jebote. Nije loše.
Janice je Johnova nova žena.
Zaljubio se u nju kad je stigao u Miami.
Odmah nakon Gvatemale. Istog dana.
Upoznala sam Johna u Miamiju.
Ondje sam radila kao prostitutka.
Radila sam kao prostitutka proteklih deset godina.
U tom mi je trenutku bilo dosta tih gluposti.
Bilo mi je dosta sranja koje sam radila.
Bilo mi je dosta toga što nikamo nisam išla.
Je li to bila ljubav na prvi pogled?
Ma kakvi. Nije to bila ljubav na prvi pogled.
Volim te, dušo, ali ne, to nije bila ljubav na prvi pogled.
Nakon što smo se upoznali, provela sam noć s njim.
Vidjela sam priliku.
Ne da nekoga prevarim.
Vidjela sam nekoga tko bi mi,
da sam dovoljno šarmantna ili zabavna
ili da barem mrvicu povjeruje u to
da mogu imati budućnost izvan trenutnog zvanja…
Vidjela sam nekoga tko bi mi mogao pomoći s tim.
Da, sve je bilo prilično…
Bila sam svjesna ozbiljnosti,
ili je možda bolje reći
da sam znala u što se upuštam
ako pristanem ostati s njim.
-Hej, ljudi. -Što je?
Hoćete li prvo unijeti oružje? Hvala.
Ovo su ormari za skladištenje.
Imamo puno prostora za skladištenje. Pokazat ću vam.
Moje stavite u sobu nadesno.
Dobro. Da vam pokažem ostatak plovila.
Da, gospodine.
Rekao je pramac van, krma unutra.
Odvežite brod.
Riskirate kad napustite državne vode.
Nosimo oružje. Ne bismo bili lak plijen.
Ovaj brod ima osam slojeva fiberglasa,
tri sloja kevlara,
a trup je otporan na metke.
Idemo na Bahame.
Prijeći ćemo Floridski prolaz, kao što je i Hemingway činio.
MIAMI - BAHAMI
BAHAMI
Stigli smo i nastao je pravi jebeni problem.
Ovaj gospodin je iz imigracijskog.
Ova druga gospoda su iz carine, a ovo je policajac.
Objasnit ću vam tko sam. Ja sam John McAfee.
Moje osoblje sastoji se od bivših specijalaca.
John mora prijaviti svoje oružje.
Donio je oko 17 komada previše.
Dopuštena su vam tri oružja i 250 komada streljiva.
Dobro.
Moramo odabrati tri.
Moram biti naoružan.
Možeš ih nazvati i rezervirati, a ovo je broj.
Zatim je nastala ludnica.
Moramo otići odavde.
Žao mi je. Ganjaju nas neki zli ljudi, dobro?
Da, gdje je votka?
Slušajte, radi se o životu i smrti.
Otiđite odmah.
-To je bilo brzo. -Da.
Znaš što? Neću riskirati.
Vraćam se.
Tako smo… Bože.
Nagomila se.
Bilo je jako teško.
Ima preko sedamdeset godina i opet je u bijegu.
Janice nije uz svoju djecu,
ne zna kad će se vratiti.
Nitko se nije uljuljkao u novi život.
Bilo je gadno, ali pred njima je bilo otvoreno more.
Imali su slobodu.
Imali su brod. Imali su jedno drugo.
Ljubav je kad se potpuno izgubite.
Niste ni svjesni svog postojanja.
Jedino postojanje je osoba koju volite.
Da, što više želite?
-Hvala. -Kraj prizora.
Živjela sam od hotela do hotela sa svodnikom dok nisam upoznala Johna.
Sve je bilo dobro do travnja kad smo se jako posvađali.
Naravno, u svom sam stilu nazvala svodnika.
To je jedino što sam znala.
Svodnik mi je rekao:
„Imam nekoga tko bi te mogao posjetiti.”
Taj me gospodin posjetio.
Rekao mi je da je predstavnik kartela
i da mu je zadatak pokupiti Johna.
Jebeno sam se prestrašila.
Sjećam se da su govorili o stvarima koje žele učiniti,
kao da ga otruju ili da im napravim ključ da uđu.
Sjećam se da sam rekla: „Neću to učiniti.”
Jedan od svodnika rekao je: „Reci toj kuji da ću je ubiti.
Kuja je mrtva. Obitelj joj je mrtva.”
Ozbiljno je mislio.
Jesu li rekli zašto ga žele pokupiti?
Imao je informacije o svim zločinačkim aktivnostima
u koje je bila upletena belizejska vlada,
a to je uključivalo i važne američke političare
u našoj američkoj vladi.
Zato bi htjeli zadržati to tajnom,
kao trgovanje ljudima, drogom, pranje novca,
sve te zle stvari.
Dali su mi nekakav otrov.
Ne znam što je to bilo, nekakva siva zrnata tvar.
Htjeli su da mu pripremim večeru i ubacim to unutra.
U mojoj situaciji
nisam mogla reći: „Odjebite, neću”, i očekivati da ću preživjeti.
Sjećam se da sam to držala u ruci.
Zapravo, bilo mi je u džepu jer nisam htjela da on to pronađe.
Izvadila sam to iz džepa i gledala dok sam kuhala.
Pomislila sam: „Neću to učiniti.” I bacila sam to u smeće.
Zatvorila sam smeće i stavila ga u hodnik.
John zna da se to događa i na nekoj sam razini
i ja znala da se to događa.
Ali samo u filmovima.
Takva sranja gledate samo na televiziji.
Ovo se ne događa ljudima u stvarnosti.
Naravno da je on prijetnja. Naravno da ga žele ubiti.
Naravno da ga žele ušutkati i diskreditirati.
Naravno da ga žele nazvati ludim i paranoičnim.
Ali ljudi ga proganjaju.
Nekoć sam bila dio toga.
Znam da ga ljudi progone i da ga žele ušutkati.
Svi su odnosi čudni, ali bili su sretni. Jesu.
Bilo je to zabavno. Kamere, zabavno.
Romansa, alkohol, seks.
Čovječe, na tom je brodu bilo puno alkohola.
Kvragu, zaboravio sam na to.
Bilo je više alkohola nego vode.
Svi su točili svoje sranje
u što god su pronašli.
Sve te droge.
Od tih soli za kupanje jebeno poludite.
To je kao metamfetamin puta deset.
Pojačava vam psihozu i paranoju.
A John je uzeo poprilično.
Jebeno sam se bojao.
John je bio sjeban.
Zaštitari bi spavali s oružjem, sklupčani u kutu.
I nisu ga upirali u mene.
Znali su odakle dolazi nevolja,
a dolazila je iz Johnove i Janicine sobe.
Radi se o našem domaćinu koji je poludio.
Pucao je na brodu.
Plašio je ljude jer im nije rekao
da će pucati na brodu.
Postalo je stvarno gadno.
Ljudi su bili paranoični
jer su mislili da su na brodu neki zlikovci.
Misliš da se netko može sakriti ovdje?
Da se ovdje netko sakrije, jebote,
bio bi to najgluplji čovjek na svijetu.
Vjerojatno su štakori.
Prečesto.
Nisam ni znala da postoji prostor za skladištenje,
a kamoli još jedna vrata koja nekamo vode
pa ako vam ne smeta, gospodine.
Izašli su s oružjem
i tvrdili da im se netko skriva pod krevetom.
Imam te.
Postoji okno na dnu.
-Sranje. -Još malo.
-Što ima? -Daj mi svjetiljku.
Koji kurac?
To vodi do strojarnice?
Ne znamo…
Za gledatelje,
ovo se događa kad kupite brod
i ne očistite ga.
Da ti držim svjetiljku?
Zato nisam htio svoj.
-Hvala. -Jesi li dobro?
Dobro smo.
Oprosti.
Morao sam spustiti kamere. Upucala bi me.
Eno Roberta.
Da ga upucam?
Drage volje bih to učinio, jer iskreno…
već pola sata razgovaram s njim.
Da? Gdje? U stopalo?
-U kurac. -Neću ga upucati u kurac.
Mogao bi iskrvariti. Na brodu smo. Može u nožni prst.
Nisam nikad vidio razneseni kurac.
Johne, to nije lijepo.
Za mene je to bilo dovoljno.
Neću jebeno pristati… Jebeš to.
Nećeš mi smjestiti metak u glavu.
Idem na malo svježeg zraka.
Ne želim umrijeti.
Da.
U kurac.
Uskočio sam u taksi i rekao: „Vodite me u zračnu luku.”
Tada sam shvatio da je John možda sposoban za ubojstvo.
Luđak, psihopat, paranoik, milijunaš narkoman.
Nazovite me kako želite.
Nema smisla okolišati.
Sad morate reći istinu.
Ja sam Darryl Williams, Johnov bratić.
Obojica smo rođeni na istom području
u šumi Dean u Gloucestershireu.
John je vrlo mlad otišao u SAD.
Ja sam se preselio u Kalifoniju '86.
Jedna moja rođakinja živjela je ondje.
Pitao sam je da li je vidjela Johna?
Rekla je: „Da, radio je nešto
s nekakvim antivirusom.”
Računalni virus je program s ciljem, a taj je cilj preživljavanje.
Zaradio je dosta.
John je tada 20 godina bio trijezan i bez droge.
Iako je John volio živjeti samotnjački,
uvijek je htio postati netko.
JOGA S JOHNOM MCAFEEJEM
Vodio je tečaj joge.
Imate obitelj i prijatelje i ostale
i ne znate da ste usamljeni,
počnete se preispitivati i što otkrijete? Istinu o sebi.
Ono što ste skrivali kroz stalne aktivnosti.
Vidio sam iz prve ruke kako ga ljudi obožavaju.
Ali kao i kod svega s Johnom, brzo mu je dosadilo.
Uz dovoljno novca,
mogli biste kupiti sve i svakoga u Belizeu.
Za Johna je to bilo savršeno društvo.
Ovdje ne možete pogriješiti ako imate novac u džepu.
Kad se nekamo selio, uvijek bi uletio poput oluje
i darovao stvari ljudima.
Oružje, računala i čamce za policiju.
Uvijek je bilo važno imati policiju uza sebe.
Hvala, prijatelju. Kako si danas?
-Dobro. A ti? -Izvrsno.
-U redu. -Hvala.
To je bilo takvo mjesto.
Ljudi su ubijani na otoku.
Znate? Nije to bilo baš najsigurnije mjesto.
Dvjesto metara niz plažu živio je Greg Faull.
Jedne sam noći popio piće s Gregom.
Bio je iz Miamija.
Mislim da je imao bar u nekom gradu sa sveučilišnim nogometnim timom.
Nije se činio kao loš tip.
Ali smetali su mu Johnovi psi.
Jedini je problem bio taj papagaj na njegovom ramenu.
Kao da mu je bio pričvršćen za rame.
Nije išao nikamo bez njega.
Ako na plaži ima deset pasa,
nećete samo proći s papagajem na ramenu.
Pattie. O, eno mog…
To je suludo. Psi ganjaju ptice.
Psi možda igraju glavnu ulogu u ovom nerazjašnjenom ubojstvu.
Policija kaže da je njihovo agresivno ponašanje bilo čest uzrok sukoba
između McAfeeja i njegovog susjeda, Grega Faulla, koji je živio ovdje.
Prošli je petak McAfee rekao policiji da je netko otrovao četiri njegova psa
i da im skrati muke, McAfee ih je ustrijelio.
Dva dana kasnije, netko je Grega Faulla ustrijelio u glavu.
Kad vam netko kaže da će vam otrovati pse
i sljedeći dan psi su vam otrovani,
mislim da samo rijetki
ne bi pomislili da ubiju tu osobu.
Ubijeno je nekoliko njegovih pasa, a vidite ovu veliku rupu…
ZANEMARI PSA ČUVAJ SE VLASNIKA
…tu su psi zakopani.
Još se osjeti smrad istrunute životinje.
Većina to ne bi učinila
zbog prijetnje zatvorom.
Ali za nekoga tko živi na sjeveru Belizea,
gdje policija nije zalazila,
a počinitelj je bio 200 metara dalje niz plažu,
rekao bih da je postojala velika mogućnost.
Ali čini se da je u trenutku ubojstva
John bio negdje drugdje.
Alkohol se vratio u njegov život.
Droga.
Kako sam i sam iskusio sve to,
s razlogom ih nazivaju supstance koje mijenjaju svijest.
Tjeraju vas na stvari koje inače ne biste učinili.
Sve što pruža pristup istini je pozitivno.
Hoćete li to osjetiti kao pozitivno?
Vjerojatno ne.
Istina boli univerzalno.
Svi imamo nešto za skrivanje. Svi mi.
Nisam upoznao nikoga tko nema neku tajnu.
Bio je vrlo emotivno nesređena osoba.
Dobro je to skrivao.
Zato nikad nisam smio govoriti o njegovoj kćeri. Nikada.
Napustio ju je.
Prestao joj je biti otac.
Mislim da ga je to ispunjavalo tolikim sramom
da zato nisam to smio spominjati.
Krenuo je dalje jer to narcisoidni ljudi čine.
Sakriju istinu u neki mračni kutak svog uma.
I nikad je više ne otvore. Nikad je ne pogledaju.
U tome je bio jako dobar.
Mislim da to potječe iz njegovog djetinjstva.
Oca mu nije bilo i počinio je samoubojstvo
kad je Johnu bilo 17 godina.
Njegov je otac navodno bio zlostavljač.
Tukao je njegovu mamu,
a John je to morao gledati i slušati.
Dok je odrastao,
morao je gledati kako mu mama dobiva batine.
Želim promijeniti svijet.
Želim da moja djeca i unuci i vaša djeca
imaju bolji svijet od nas.
Gdje imamo ljubavi.
I gdje postoji više ljudskosti nego u svijetu u kojem sam ja živio,
odrastajući s ocem koji mi je slomio ruke
i zlostavljao me do nepodnošljivosti,
zlostavljao moju majku.
Dok nisam poduzeo nešto u vezi s tim.
Ne sjećam se toga. Ne znam da je to rekao.
Sranje.
„Dok nisam poduzeo nešto u vezi s tim.”
To mi je zvučalo kao priznanje.
Ako sam jedna desetina onoga što pronađu,
čovjek koji ubija svoje susjede,
ubija službenike stranih zemalja.
Ako sam i pola toga, želite li se zajebavati sa mnom?
Počeo sam razvijati teoriju.
Predstavio sam je Jimmyju.
On je bio Johnov izvršni savjetnik.
Pitao sam ga: „Što je bilo s Johnovim tatom?”
Pitao me: „Što s njim?”
Rekoh: „Imam neki čudan osjećaj da ga je John ustrijelio.”
Jimmy me pogledao, izgledao je sluđeno.
Pitao me:
„Kako si to znao, u kurac?”
Rekoh: „Ne znam, ali sad znam.”
Jimmy mi je rekao da mu se John povjerio
da je ustrijelio oca kad je bio tinejdžer.
Ubio ga je i namjestio da izgleda kao samoubojstvo.
Ovo je opasan čovjek koji je povrijedio mnoge.
Mnogo podataka.
Idemo.
Možda je lud, možda ne. Provjerimo.
Jebote.
Nisam siguran što se događa.
…kratki trenuci istine.
Mislio sam da je to suludo.
Tko je unutra, Roberte?
Ali nisam mu došao suditi.
Uzet ćemo je. Želite realnost?
Svi imamo svoje demone.
Bacite mobitel kroz prozor.
Bio sam prilično sjeban do svoje 15. godine.
Izbacili su me iz svake jebene škole.
U kurac.
Netko je rekao da dobro fotografiram.
Samo sam to trebao.
Idem s njima. Neću sjediti ovdje kao patka,
to je sigurno.
Poslali su nas na najgora mjesta na svijetu.
U Sarajevo, Čečeniju,
Afganistan,
Siriju, na Kosovo,
takve stvari.
Nakon 30 godina kao ratni fotograf, morao sam otići.
Tada sam upoznao Johna.
Kad sam počeo snimati,
rekao je: „Nećeš mi se približiti.”
-Ako želiš, onda si… -Ništa nisam rekao.
Onda ćeš biti poput svih drugih idiota
koji su me intervjuirali
i onda donose vlastite jebene zaključke o životu koji nisu živjeli.
Ali to je bio samo početak. Vidio sam ludilo.
Nisam radio nikakve intervjue. Nisam imao pitanja.
U kurac.
Bilo je tako blizu,
moram se tamo vratiti čim prije.
SVIBANJ 2019.
BAHAMI GEORGE TOWN
Sad idemo do broda?
Test.
Miči se.
Stopalo mi je ludo nateklo.
Hej, kompa. Kako si?
Drago mi je što te vidim.
-Bok, Roberte. -Hej, Janice.
Spusti tu jebenu kameru i zagrli me.
Imam tri spavaće sobe za vas trojicu i tri sobe u hotelu.
Svi bi trebali stati.
Šestorica ste?
-Sedmorica. -Sedmorica.
-Pa, ti možeš spavati na podu. -U redu.
Puno smo postigli zajedno. Činili sjajne stvari.
-I još bismo mogli. -O, da.
Snimit ćemo nekoliko širokih kadrova izvan broda.
Ali ne znate što će se dogoditi.
Snimaš naš razgovor?
Ne. Mikrofon je isključen.
Dobro, hvala.
Ponekad se kao novinar osjećam da su me bacili morskim psima.
Sranje se događa.
Bogme da.
Evo ga. Vrijeme za klopu! Da!
Nema razlike.
-Nema? -Nimalo.
Čekaj. Dobro.
Ja sam John McAfee.
Pod svojom sam tradicionalnom krinkom
gdje nosim ovakvu masku preko glave.
Potpuno sam zamaskiran,
ne izgledam poput sebe i da vas iznenadim, to sam ja.
Voilà.
Napisao sam gomilu pitanja…
Kao omiljeni stih iz Biblije.
U početku, Bog stvori nebo i zemlju.
Prvi milijun dolara.
Kad si zaradio svoj prvi milijun?
Sranje, ne znam.
Prvi posao.
Mislim da sam kosio travu. Ne, čistio snijeg.
Drugi su mi govorili:
„Moraš pitati ovo. Moraš pitati ono.
Moraš ga pitati za tatu.
Moraš pitati ovo i ono.”
Da mi je htio reći za tatu, rekao bi mi.
Ako želi razgovarati o svojoj kćeri, razgovarat će.
Priča je bila ta da bježi od vlade.
Kad sam zadnji put vidio Johna,
rekao mi je da ga meksički kartel želi ubiti.
Bio je okružen s još naoružanih zaštitara.
Ali nije djelovao uplašeno.
Samo je htio biti snimljen.
-Ostali su van kadra? Dobro. -Da.
John je rekao: „A da samo ja govorim?”
Dobro, reci mi kad počneš.
Počeo je intervjuirati lokalno stanovništvo za posao zaštitara.
Ovo je automatsko oružje, dobro?
Zašto, kvragu, to nosiš na otvorenom?
-Pazi kamo to upireš. -Oprosti.
Špijunu nije strana mračna strana svijeta.
Koliko je puta ustrijeljen?
-Tri puta. -Tri puta. Pokazao nam je ožiljke.
Uboden je u desno oko koje mu nedostaje.
Koliko si puta uhićen?
Ja sam sigurno više.
-Ne znam, ali nekoliko puta. -Ne zna.
Bio sam nevin svaki put.
Jamey je dobra osoba.
Ali iz njegovih tetovaža na vratu i tako,
očito ima zanimljivu povijest.
Nikad mi je nije otkrio.
Proživio sam život bez objašnjenja.
Govorio je da mu je život u opasnosti i da ne bi bilo sigurno.
Da mogu doći do njega.
Kad kažeš „oni”, tko to?
Pa, mislim… Zapravo, ne znam.
Koliko sam uspio shvatiti,
karteli, tajni agenti, CIA.
Ili tko god je on govorio da ga progoni.
Nisam to znao.
Moja je žena možda nasmijana i ljubazna,
a možda mi drži nož pod grlom, što se događalo.
To se nije dogodilo sa mnom.
-Što? -Nikad ti nisam držala nož pod vratom.
-Naravno. -Zato sad imamo probleme.
-Nisam ti ja neka bivša kuja. -Star sam.
Kako bih se trebao sjećati…
-Slušaj. -…svih tih žena, dušo?
Mene bi se trebao sjećati,
jer ja sam ona posebna. Dobro?
Zatim smo gledali kuće. Htio je kupiti kuću.
Dobro jutro. John McAfee. Drago mi je.
Drago mi je.
Idemo gore?
Bez brige, on dokumentira moj život.
Idemo gore.
Imali smo ponudu za traženu cijenu od 1 790 000 dolara.
To se sigurno često događa u ovoj industriji.
Tako je.
I…
-Lijepa plaža. -Dobro.
Pretpostavljam da je gore glavna spavaća soba?
Ovo je glavna jer ima zasebni boravak.
U redu.
Predivno.
Dobro. Htio bih dati ponudu po punoj cijeni.
Četvrt milijuna dolara.
Plaćat ću 5000 dolara beskamatno 18 mjeseci,
a zatim ostatak nakon 18 mjeseci.
Dobro. Može.
-Zvuči kao dobra ponuda. -Dobro.
-Hvala. -Nema na čemu.
-Hvala, gđice Judy. -Bilo mi je drago. Bok.
Hvala.
Onda smo imali večeru u nekoj pečenjari preko puta,
a ujutro…
Mogao si to snimiti.
Snimio sam, ali nije bilo zvuka.
U redu. Što se događa?
Da.
Odlazimo.
Čuo sam da izmišljaju lažne optužbe protiv mene za reketarenje,
pranje novca, ubojstvo… Što god.
I dalje je Belize ili nešto novo?
-Što? -To je iz Belizea ili nešto novo?
Ne, ovo je sve iz SAD-a.
Sad je ozbiljno. Vrlo ozbiljno.
Bit će to vojna intervencija.
Nemam vremena za to sranje, a ne mogu to ni spriječiti.
Da.
U redu.
Hajde. Da, dajte.
S ove strane. Čisto?
Pomislite li ikad: „Ovo je glupost, nitko nas ne proganja?”
Da.
Kad isplovimo, bit ćemo dobro.
Da, kad… Čak i ako…
Nitko ne dolazi po nas.
Nisam to vjerovao.
Posljednjih nekoliko dana bilo je ludo.
Da.
Danas ljudi govore da haluciniraš,
da si poludio.
Znam. Ne, ti si vidio stvarnost.
Policija je ovdje.
Dobro, idemo.
Koji mu je kurac na pameti?
Samo odveži. Samo daj.
Špijunu, odveži.
Pa-pa.
U totalnom sam egzilu,
selim se Bog zna kamo. Pokazat ću ti gdje je to.
Usred smo jebenog oceana.
Gdje je tekila? Napravit ću mojito.
Ispod sudopera.
Dobro, pošteno.
Da.
-O, sranje. -Što je?
Evo.
Stavi mi mikrofon.
-Recite kad ste spremni. -Ja…
Ovo je najvažniji snimak koji sam ikad napravio.
Rekoh: „Zašto sam ovdje, Johne?
Jer… Koja je moja svrha?
Zašto ti ovo treba?”
Dobit ćeš puno ovoga, prijatelju.
Izmislit ću stvarnost koju god želim da budemo zanimljivi, Roberte.
-Jasno? -Da.
-Je li to problem? -Došao sam pomoći.
Ako ti ovo ne pomogne da prodaš svoje snimke,
onda ništa neće, Roberte.
Shvaćaš me? Ja sam stvorio ovo zlato.
-Shvaćaš li? -Da.
Izmislio sam percepciju koja je sparena sa stvarnosti.
Porote, optužbe, strane zemlje,
oružje koje si snimio.
Reci mi da to nije zlato.
Zlato je.
To sam zlato, poput dobrog aztečkog umjetnika,
utkao u najčudesniji dragulj.
Moraš to vidjeti.
U tom ću te slučaju obogatiti.
-U redu. -Kraj priče.
Dobro, Janice.
Htio sam dokumentirati Johna što sam bolje mogao.
Snimaš?
Zahvalan sam jer napokon ima poštovanja prema istini.
Što bih još mogao postići?
To je to.
DOMINIKANSKA REPUBLIKA
Stigli smo.
Čestitam.
Hvala.
Nadajmo se da ćemo malo ostati.
Nadajmo se. Ovdje je lijepo.
Sviđaju mi se planine.
John je izašao iz broda,
držao se i gledao, imao je oružje,
svoj pištolj.
-Johne? -Da.
Imate oružje. Sklonite se. Da.
To je privuklo stražu, mornaricu.
Stigla je mornarica.
Želi reći nešto…
Tip želi svima nešto reći.
Stanite! Nema snimanja.
Ne. Ispričavam se.
Upali su i počeli pretraživati.
Sve su pregledali.
Ne morate mi dirati novac.
Rečeno nam je da odjebemo s broda.
Zadržale su nas vlasti Dominikanske Republike.
Pokušavaju nas optužiti za protuzakonit uvoz oružja.
Odveli su nas u zatvor.
Ulazi.
Stari, jesi li dobro?
Kako je biti u zatvoru?
-Kako mi se sviđa? -Da.
-Ne možeš uzeti ibuprofen, Johne? -Kao bilo gdje.
Snimanje, fotografiranje, u zatvoru.
Smiješno.
Jednom mi je rekao: „Alexe, mogu dati ubiti bilo koga i bilo gdje.
To mi je lako kao javiti se na telefon.”
Znate što? Povjerovao sam mu.
Stvarno jesam.
Tako je utjecao na ljude.
Bio je najbriljantniji manipulator kojeg sam ikad upoznao.
I htio je kontrolirati priču.
Činio je to stručno.
To je zapravo prekretnica
i tada sam počeo sve preispitivati.
Ne znam za Grega Faulla. Ne znam ništa o softveru za nadzor.
Ne znam za oca.
Samo znam ono što sam čuo kao pisac u tim krugovima.
Ne znate što je istina, a što je fikcija.
Kvragu, pokušati pobjeći otmičarima u ovome je svijetu jako teško.
Pustili su nas.
John je iskoristio britansku putovnicu da ga deportiraju u Europu.
Zatim je uzeo neke čečenske
i turske zaštitare.
Završio je u Španjolskoj.
Tajkun John McAfee uhićen je u Španjolskoj
i čeka izručenje SAD-u zbog utaje poreza.
Odbor za sigurnost i razmjenu
optužio je McAfeeja da je zaradio više od 23 milijuna
od promocije barem sedam kriptovaluta.
MCAFEE OPTUŽEN ZA UTAJU POREZA I INSAJDERSKO TRGOVANJE
PRIJETI MU DO 30 GODINA ZATVORA
KAZNENA USTANOVA BRIANS 2
Osobno sam platio
desetke milijuna dolara američkog poreza.
Moja je tvrtka platila milijarde dolara.
Izručuju me SAD-u
i vjerojatno ću provesti
ostatak života u zatvoru.
23. LIPNJA 2021.
Softverski poduzetnik John McAfee pronađen je mrtav
u zatvoru u Barceloni.
Nekoliko sati ranije,
španjolski ga je sud pristao izručiti Sjedinjenim Državama
zbog utaje poreza.
McAfee nije imao samoubilačkih sklonosti.
Razgovarala sam s njim nekoliko sati prije nego što je pronađen mrtav.
Posljednje što mi je rekao, bilo je:
„Volim te. Nazvat ću te navečer.”
To nisu riječi nekoga tko se želi ubiti.
Ali što ako u priči ima još toga?
Okolnosti oko McAfeejeve smrti toliko su čudne
da bi svakome upale u oko.
Godinama je govorio o tome da ga progone
i da su optužbe protiv njega politički motivirane.
Nakon onoga što se dogodilo Epsteinu u njegovoj ćeliji,
bi li vas iznenadilo da se McAfee nije ubio?
Kad smo kod ubojstva. Imao je tetovažu…
Stalno je govorio: „Ako kažu da sam se ubio u zatvoru,
-nisam se ubio, ubili su me.” -Da.
Ne znam što bih mislio.
Oprosti, ali ne želim se ubiti, prijatelju, dobro?
Ako umrem, umrijet ću boreći se.
John je bio virus.
Je li upropastio nekima život? Jest.
Ali vidio sam i dobrotu u njemu.
Stvari koje je činio da pomogne ljudima.
Htio sam napisati tu priču.
Bio sam opsjednut time.
Plan mi je živjeti do sutra i probuditi se dišući…
Možda je bio ubojica, ali volim dobre priče.
Svi ih volimo.
Spreman?
Čekaj, ne.
Dobro. Spreman?
Da.
Pozdrav. Ja sam John McAfee.
Izgubio sam dobrog prijatelja.
Kada snimate nekoga tako dugo,
kako da ne poštujem to sranje?
Pravi škotski viski.
Od toga mi je vrijeme s tobom
podnošljivo.
U redu je.
Ako će itko ikad ovo gledati,
možete vidjeti da u ovome nema zlobe.
Ne.
MCAFEE NIJE DAO NIKAKVE DOKAZE
DA SU GA BELIZEJSKA VLADA I KARTEL SINALOA
PLANIRALI UBITI
TVRTKA KOJA NOSI NJEGOVO IME SAD VRIJEDI 14 MILIJARDI DOLARA
UBOJSTVO GREGORYJA FAULLA OSTAJE NERIJEŠENO
OKOLNOSTI OKO MCAFEEJEVE SMRTI I DALJE SE ISTRAŽUJU
Kad ste posljednji put bili u kontaktu s Johnom?
Ne znam bih li smjela to reći.
Ali prije dva tjedna, nakon njegove smrti,
primila sam poziv iz Teksasa.
„Ja sam, John. Podmitio sam neke ljude da se prave da sam mrtav, ali nisam.
Samo troje ljudi na svijetu
zna da sam još uvijek živ.”
Zatim me pitao hoću li pobjeći s njim.
Prijevod titlova: Davor Levak